КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
Справа № 2608/18181/12	 	
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4863/2020	 	
Головуючий у суді першої інстанції: Ул'яновська О.В.	 	
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.	 	
 
26 травня 2020  року  Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді -  Семенюк Т.А.
Суддів  - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М., 
при секретарі - Макаровій К.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 9 грудня 2019 року у справі за заявою  ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 про поновлення процесуального строку для подання заяви про перегляд рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 червня 2013 року за нововиявленими обставинамиу справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки - ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління юстиції міста Києва, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Перепелиця Надія Дмитрівна, Київське міське бюро технічної інвентаризації, Комунальне підприємство з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва Філія № 807 ЄДРЦ, Орган опіки і піклування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання недійсним договору купівлі - продажу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на Ѕ частину майна, вселення, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У листопаді 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним договору купівлі - продажу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на Ѕ частину майна, вселення.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 11 червня 2013 року позов задоволено.
Визнано квартиру АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .
Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .
Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 17 липня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 976.
Витребувано Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 від добросовісного набувача за договором купівлі-продажу від 25 лютого 2011 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 1331  ОСОБА_1 , яка діяла від імені та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 .
Вселити ОСОБА_3 у квартиру  АДРЕСА_1 за зобов`язано ОСОБА_1 не чинити йому перешкод у здійснені ним права користування, володіння та розпорядження вказаною вище квартирою.
Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 5 вересня 2013 року рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 червня 2013 року залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2014 року рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 червня 2013  року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 5 вересня 2013 року залишено без змін.
У листопаді 2019  року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про поновлення процесуального строку про перегляд рішення за ново виявленими обставинами рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 червня 2013 року, посилаючись на те, що 18 листопада 2019 року вона отримала у Святошинському районному суді міста Києва копії ухвал Святошинського районного суду м. Києва від 2 серпня 2019 року та Київського апеляційного суду від 8 жовтня 2019 року.  Просила суд вирахувати тридцяти денний строк для подачі заяви про перегляд рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 червня 2013 року з 18 листопада 2019 року, якій закінчується 18 грудня 2019 року.
У зв`язку із викладеним, просила суд поновити процесуальний строк на перегляд рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 червня 2013 року за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 9 грудня 2019 року заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 про поновлення процесуального строку для подання заяви про перегляд рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 червня 2013 року за нововиявленими обставинами залишено без розгляду.
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню частково.
Згідно  частини 1 статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
За пунктом 3 частини 1 статті 424 ЦПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 3 частини 2 статті 423 цього Кодексу, учасниками справи протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Строки, визначені в частини 2 цієї статті, не можуть бути поновлені.
Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що постановою Київського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини про перегляд рішення суду у зв`язку із нововиявленими обставинами, оскільки нею пропущено строк для подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, який для неї розпочався 1 листопада 2017 року та закінчився 1 грудня 2017 року, а тому застосовано п. 3 ч. 1 ст. 424 ЦПК України.
Проте з таким висновком суду першої інстанції повною мірою погодитися не можна з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.
У своїй заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 просила переглянути за ново виявленими обставинами рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 червня 2013 року, посилаючись на п.3 ч.2 ст. 243 ЦПК України (скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду).
Визначений пунктом 3 частини 1 статті 424 ЦПК України тридцятиденний строк для подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, є процесуальним і може бути поновлений за загальними правилами, встановленими статтею 127 ЦПК України.
Порушуючи питання про поновлення строку для подання заяви про перегляд рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 червня 2013 року, ОСОБА_1 просила  вираховувати тридцяти денний строк, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 424 ЦПК України з 18 листопада 2019 року - з моменту отримання нею ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 2 серпня  2019 року про залишення позову ОСОБА_4 та позову третьої особи ОСОБА_1 без розгляду.
Як вбачається зі змісту ст. 424 ЦПК України, тридцятиденний строк для подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, визначений пунктом 3 частини 1 статті 424 ЦПК України, відраховується саме з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
З матеріалів справи вбачається, що підставою для подання заяви про перегляд судового рішення стала ухвала ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 листопада 2017 року, яка набрала чинності з моменту проголошення - з 1 листопада 2017 року.
Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо застосування положень ст. 126 ЦПК України, та залишення заяви про поновлення строку без розгляду, оскільки дана норма передбачає наслідки пропущення процесуальних строків без наявності заяви про їх поновлення.
За результатами розгляду заяви про поновлення строку суд мав або поновити пропущений процесуальний строк, або відмовити у задоволенні заяви про поновлення процесуального строку.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню.
Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 127 ЦПК України, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

 
П О С Т А Н О В И В:
 
  Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
  Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 9 грудня 2019 року скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
  
Повний текст постанови складено 27 травня 2020 року.

Головуючий                            

Судді