УХВАЛА
09 квітня 2020 року
м. Київ
справа №210/3741/16-ц
провадження № 61-5309ск20 
Верховний Суд у складі суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Штелик С. П., розглянувши касаційну скаргу Незалежною первинної профспілкової організації Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року в цивільній справі за позовом Незалежної первинної профспілкової організації Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про визнання дій Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ :
У серпні 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" про визнання дій відповідача незаконним та зобов`язання вчинити певні дії, в обґрунтування якого посилався на те, що 21 травня 2016 року листом за №05-1157 на адресу Незалежної первинної профспілкової організації ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі - НППО) надійшла виписка з протоколу засідання погоджувальної комісії №93 від 13 травня 2016 року, відповідно до якої профспілкові комітети, в тому числі і НППО, зобов`язано організувати культурне обслуговування відпочиваючих працівників підприємства і членів їх сімей в оздоровчих комплексах, які належать ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», в період літнього сезону 2016 року. У зв`язку з цим на 5 незалежних профспілок, в тому числі і НППО, покладено обов`язок по організації проведення 11 феєрверків (продовження одного салюту не менше 5 хвилин), в тому числі 9 феєрверків при закритті всіх змін в ДОТ «Парус» та «Буревісник», 2 феєрверка в професійне свято «День працівників металургійної і гірничодобувної промисловості України», та надати відповідний кошторис у відділ по роботі з трудовим колективом департаменту по персоналу. Кошти на проведення феєрверків розраховано пропорційно чисельності дітей працівників підприємства, які є членами відповідної профспілки, в тому числі і НППО, та відраховано від засобів, які направляються профспілкам за статтею «придбання санаторно-курортних путівок» «Програми заходів, спрямованих на поліпшення соціально-побутових умов працівників, умов відпочинку, оздоровлення і лікування працівників підприємства і членів їх сімей на 2016 рік».
14 червня 2016 року на адресу НППО надійшов лист за №54-69, відповідно до якого утримані підприємством кошти на проведення феєрверків будуть перераховані на розрахунковий рахунок ППО РПРМ (профспілка, яку очолює ОСОБА_1 ) відповідно до рішення погоджувальної комісії (протокол №94 від 24 травня 2016 року).
Відповідно до вищевказаного листа, фінансування на придбання санаторно- курортних і туристичних путівок на 3 квартал 2016 року буде здійснено на розрахункові рахунки профспілок з розрахунку скоригованих сум, а саме - зменшено НППО на суму коштів для проведення феєрверків, тобто на суму 31 024,20 грн.
Таким чином, у зв`язку з незаконними, самовільними діями підприємства сума грошових коштів на оздоровлення працівників підприємства і членів їх сім`ї у 3 кварталі 2016 року зменшена на 31 024,20 грн, що підтверджується листом ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» №54-69 від 14 червня 2016 року.
Такі дії позивач вважав незаконними, що стало підставою для звернення з цим позовом.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено. Визнано дії відповідача протиправними та зобов`язано відповідача перерахувати спірні кошти на рахунок позивача.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
18 лютого 2020 року НППО подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року, в обґрунтування якої просить скасувати оскаржувану постанову та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Частиною третьою статті 4 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
 
Даний закон  набрав чинності 08 лютого 2020 року. Касаційна скарга надіслана засобами поштового зв`язку 18 березня 2020 року, тобто, після набрання чинності вказаним законом, а відтак під час вирішення питання про прийняття даної касаційної скарги до розгляду суду слід керуватися положеннями процесуального законодавства, чинного станом на день подання касаційної скарги.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню.
В пункті 8 статті 129 Конституції України зазначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З мотивувальної частини оскаржуваної постанови вбачається, що позивач оскаржував дії відповідача, які були направлені на операції з грошовими коштами у розмірі 31 024,20 грн.
Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 грн.
Таким чином, сума грошових коштів, з приводу дій щодо якої виник спір між учасниками справи у розмірі 31 024,20  грн станом на 01 січня  2020 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102*250=525 500).
Крім того, аналіз цивільних правовідносин, які склалися між учасниками справи, підстав спору та обставин справи дає підстави для  висновку, що дана справа є справою незначної складності. 
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. 
Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей. Однак, таких доводів касаційна скарга не містить.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Скаржник просить суд касаційної інстанції оскаржувану постанову скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.. Досить важливим є те, що правове регулювання та застосування норм матеріального права у відносинах, які склалися між учасниками даного спору щодо визнання дій відповідача незаконними та зобов`язання вчинити певні дії не представляють складності, суд апеляційної інстанції ухвалював судове рішення відповідно до усталеної судової практики, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України). Таким чином, за встановленими фактичними обставинами справи та правовідносинами; правовим регулювання спору, справа не представляє значної складності, а відтак не належить до виключень із категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Оскільки НППО подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню, випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Незалежною первинної профспілкової організації Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року в цивільній справі за позовом Незалежної первинної профспілкової організації Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про визнання дій Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" незаконними та зобов`язання вчинити певні дії.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                                  А. А. Калараш
В. М. Сімоненко
С. П. Штелик