ПОСТАНОВА
Іменем України
04 березня 2020 року 
Київ
справа №826/4651/17
адміністративне провадження №К/9901/1320/20, №К/9901/2547/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
Головуючого судді Шевцової Н.В.,
суддів: Кашпур О.В., Соколова В.М.
за участю 
секретаря судового засідання Івашка О.Л.
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 
представник позивача Винокуров О.В.,
представники відповідача Дудник А.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу № 826/4651/17
за позовом  ОСОБА_1 до 1) Міністерства юстиції України, 2)  Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації, 3) Державної установи "Райківська виправна колонія (№ 73)" третя особа ОСОБА_2 про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди,
за касаційними скаргами представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Винокурова Олександра Вікторовича та Міністерства юстиції України
на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого судді Вівдиченко Т.Р., суддів Епель О.В., Карпушової О.В.,

УСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
1. 03 квітня 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач-1), Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації, Державної установи "Райківська виправна колонія (№ 73)" (далі - відповідач-2), Державної установи "Райківська виправна колонія (№ 73)" (далі - відповідач-3) в якому просив:
1.1 визнати протиправним висновок службового розслідування за фактами виявлених порушень під час перевірка Міністерством юстиції України державної установи «Райківська виправна колонія (№73)» від 23 лютого 2017 року, затверджений 23 лютого 2017 року начальником Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції Менчиц Сергієм Євгеновичем.
1.2 визнати протиправним подання начальника Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції Менчиц Сергія Євгеновича від 24 лютого 2017 року № 11-756 про звільнення ОСОБА_1 ;
1.3 визнати протиправними та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 28 лютого 2017 року № 870/к «Про звільнення ОСОБА_1 » зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з посади начальника державної установи «Райківська виправна колонія (№73)»;
1.4 поновити полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 на службі в Державній кримінально-виконавчій службі України на посаді начальника державної установи «Райківська виправна колонія (№73)» з 01 березня 2017 року;
1.5 зобов`язати Центральне міжрегіональне управління з питань виконання покарань та пробації нарахувати та виплатити полковнику внутрішньої служби ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 01  березня 2017 року по день поновлення на посаді, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати 516, 39 грн за кожен день;
1.6 стягнути з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн 00 коп.;
1.7 стягнути з Центрального міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн 00 коп. 
2. На обґрунтування позову позивач вказав, що звільненню особи зі служби в порядку передбаченому пунктом 6 частини першої статті 7 Закону України "Про національну поліцію" має передувати накладення на особу дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, водночас дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в ДКВС України на позивача накладено не було, а отже його звільнено зі служби у зв`язку з реалізацією неіснуючого дисциплінарного стягнення. Також позивач посилається на те, що його звільнення оформлене оскаржуваним наказом не було погоджено у встановлено чинним законодавством порядку та вказаний наказ видано за результатами службового розслідування призначеного та проведеного з грубим порушенням вимог чинного законодавства. Як на обґрунтування завдання йому моральної шкоди позивач посилався на те, що йому було заподіяно значні моральні страждання та переживання самим фактом звільнення, який спричинив втрату доходу, порушення нормальних життєвих зв`язків та стосунків з колегами по роботі та оскаржуваний наказ було оголошено в принизливій формі в присутності підлеглих. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов.
3. Відповідач-1 проти позовних вимог заперечив, та зазначив, що оскаржуваний наказ прийнятий ним на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Зокрема відповідач-1 посилався на те, що комісія, яка проводила службове розслідування ДУ «Райківська виправна колонія (№  73)» у висновку службового розслідування від 23 лютого 2017 року пропонувала притягнути до дисциплінарної відповідальності начальника позивача, а саме звільнити з займаної посади за суттєві прорахунки в службовій діяльності, незадовільну організацію та відсутність контролю за роботою структурних підрозділів установи, невжиття своєчасних заходів щодо усунення недоліків, які мають системний характер, за всіма напрямками діяльності установи, також враховуючи, що раніше наказом управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області від 14 вересня 2016 року № 222 о/с позивача було накладене дисциплінарне стягнення та попереджено про неповну посадову відповідність. Також відповідач 1 зазначив про те, що позивач відмовився 23 лютого 2017 року надати письмові пояснення, у зв`язку з чим складено відповідний акт.
4. Відповідач-2 проти позовних вимог заперечив, та зазначив, що підставою для проведення службового розслідування стало доручення Міністерства юстиції України від 01 лютого 2017 року №158/27.2/32-17 з довідками комплексного інспектування Державної установи «Райківська виправна колонія №73», за результатами яких були виявлені чисельні порушення кримінально-виконавчого законодавства та актів Міністерства юстиції України, що в свою чергу є встановленим та зазначеним в тексті документу прямим причинно - наслідковим зв`язком між діями службової особи та відповідності НПА, які регламентують діяльність ДКВС України. Також відповідач-2 зазначив про те, що позивач під час проведення службового розслідування спочатку відмовився надати пояснення, про що був складений відповідний акт про відмову, після чого власноручно ознайомився з висновком службового розслідування та надав пояснення щодо складеного службового висновку. 

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
5. Наказом Державної пенітенціарної служби України від 28 жовтня 2015 року №  195/ОС-15 призначено підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 начальником Райківської виправної колонії управління ДПтС України в Житомирській області.
6. Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 23 січня 2017 року № 209/к "Щодо ОСОБА_1 " у зв`язку з перейменуванням державної установи "Райківська виправна колонія управління Державної пенітенціарної служби України Житомирської області (№73)" у державну установу "Райківська виправна колонія (№73)" відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 15 грудня 2016 року № 3679/52/5 наказано вважати полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 таким, що з 23  січня 2017 року обіймає посаду начальника державної установи "Райківська виправна колонія (№73)".
7. Генеральною прокуратурою України у зв`язку з встановленням за результатами проведення, в порядку контролю, перевірки діяльності Райківської виправної колонії № 73 у Житомирській області низки порушень вимог кримінально - виконавчого законодавства щодо режиму, охорони праці, матеріально - побутового та медико - санітарного забезпечення, застосування заохочувальних норм закону тощо видано Міністру юстиції України ОСОБА_3 вказівку про усунення порушення вимог кримінально - виконавчого законодавства від 19 грудня 2016 року № 16/2-104вих-16, в якій викладено вимогу негайно усунути виявлені порушення законодавства, вжити дієвих заходів щодо недопущення їх у подальшому та вирішити питання про відповідальність осіб з вини яких допущено порушення, та про перебування на займаній посаді начальника виправної установи ОСОБА_1 
8. Наказом Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації від 10 лютого 2017 року № 32/ОД-17 зі змінами внесеними наказом від 20 лютого 2017 року № 41/ОД-17 з огляду на надходження вказівки Департаменту ресурсного забезпечення Державної кримінально-виконавчої служби України Міністерства юстиції України від 01 лютого 2017 року №158/27.2/32-  17 стосовно комплексного інспектування державних установ «Райківська виправна колонія (№73)», «Київський слідчий ізолятор» за результатами якого були виявлені чисельні порушення кримінально-виконавчого законодавства та актів Міністерства юстиції України та з метою проведення службового розслідування фактів виявлених порушень та вжиття заходів щодо усунення порушень вимог діючого законодавства в діяльності Державних установ «Райківська виправна колонія (№73)», «Київський слідчий ізолятор» наказано створити Комісію з проведення службового розслідування за фактами виявлених порушень під час перевірки Міністерством юстиції України Державної установи «Райківська виправна колонія (№73)».
9. За результатами проведеного службового розслідування за відомостями викладеними в доповідних записках працівників Міністерства юстиції України за результатами комплексного інспектування Державної установи «Райківська виправна колонія (№73)» складено висновок службового розслідування за фактами виявлених порушень під час перевірки Міністерством юстиції України державної установи «Райківська виправна колонія (№73)», затверджений начальником Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальної покарань та пробації Міністерства юстиції України 23 лютого 2017 року (далі - Висновок службового розслідування).
9.1. В пункті 3 розділу "Пропозиції" Висновку службового розслідування зазначено, що за суттєві прорахунки в службовій діяльності, незадовільну організацію та відсутність контролю за роботою структурних підрозділів установи, невжиття своєчасних заходів щодо усунення недоліків, які мають системний характер, за всіма напрямками діяльності установи, а також враховуючи, що на начальника установи полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 раніше вже було накладено дисциплінарне стягнення (наказ начальника управління ДПтС України в Житомирській області від 14 вересня 2016 року №222 о/с), підготувати подання до 24 лютого 2017 року до Державного секретаря Міністерства юстиції України щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника державної станови «Райківська виправна колонія №73)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 , а саме звільнення з займаної посади."
10. Начальником Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації внесено подання від 24 лютого 2017 року № 11-756 про звільнення з посади начальника державної установи «Райківська виправна колонія (№ 73)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 . Державному секретарю Міністерства юстиції України в якому зазначено, що за результатами службового розслідування встановлено, що полковник внутрішніх справ ОСОБА_1 , начальник державної установи «Райківська виправна колонія (№ 73)» допустив суттєві недоліки в службовій діяльності. Факти порушень законодавства викладені у Висновку службового розслідування. 
9.1. Враховуючи зазначене, полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 подано до звільнення з посади начальника державної установи «Райківська виправна колонія (№ 73)».
11. 28 лютого 2017 року Міністерством юстиції України відповідно до частини п`ятої статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», підпункту 12 пункту 122 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 228, пункту 10 Положення про Центральне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16 лютого 2017 року № 434/5, Порядку проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 березня 2015 року №  356/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 березня 2015 року за №295/26740, пункту 7 Положення про державну установу «Райківська виправна колонія (№73)», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 2016 року №  3679/52/5 видано наказ № 870/к "Про звільнення ОСОБА_1 ", яким наказано звільнити полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 01 березня 2017 року зі служби в Державній кримінально - виконавчій службі України з посади начальника державної установи «Райківська виправна колонія (№ 73)» у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».
11.2. Підставою для видання вказаного наказу слугували: частина п`ята статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», пункт 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію України», наказ Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробацій Міністерства юстиції від 10 лютого 2017 року № 32/ОД-17 «Про створення Комісії з проведення службового розслідування за фактами виявлених порушень під час перевірки Міністерством юстиції України» ( в редакції наказу від 20 лютого 2017 року № 41/ОД-17), подання начальника Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробацій Міністерства юстиції ОСОБА_4 від 24 лютого 2017 року № 11-756, копія Висновку службового розслідування за фактами виявлених порушень під час перевірки Міністерством юстиції України державної установи «Райківська виправна колонія (№73)» від 23 лютого 2017 року з матеріалами службового розслідування, письмові пояснення ОСОБА_1 від 24 лютого 2017 року.
12. Позивач не погоджуючись з висновком службового розслідування за фактами виявлених порушень під час перевірки Міністерством юстиції України державної установи «Райківська виправна колонія (№73)», поданням від 24 лютого 2017 року №  11-756 та наказом від 28 лютого 2017 року № 870/к звернувся з відповідним позовом до суду.

ІІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
13. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 вересня 2019  року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю.
14. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2019  року рішення суду першої інстанції скасовано. Прийнято нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.
14.1. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 28 лютого 2017 року № 870/к «Про звільнення ОСОБА_1 » зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з посади начальника державної установи "Райківська виправна колонія (№ 73)".
14.2. Поновлено полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 на службі в Державній кримінально-виконавчій службі України на посаді начальника державної установи «Райківська виправна колонія (№73)» з 01 березня 2017 року.
14.3. Стягнуто з Державної установи "Райківська виправна колонія (№ 73)" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01  березня 2017 року по 16 грудня 2019 року в сумі 264 891 (двісті шістдесят чотири тисячі вісімсот дев`яносто одна) грн. 00 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
15. Задовольняючи адміністративний позов суд апеляційної інстанції зазначив, що звільнення позивача із займаної посади начальника державної установи «Райківська виправна колонія (№ 73)» здійснено Міністерством юстиції України без дотримання процедури визначеної Законом України "Про Національну поліцію", Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", з порушенням справедливого балансу між правами працівника та обов`язку щодо ретельного дослідження вчиненого проступку, обставин, за яких його скоєно, заподіяної шкоди, що має наслідком визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 28 лютого 2017 року № 870/к, «Про звільнення ОСОБА_1 ».

ІV. Касаційне оскарження
16. Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, представник Міністерства юстиції України подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яку зареєстровано 09 січня 2020 року.
17. У касаційній скарзі представник Міністерства юстиції України посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, невідповідність висновку суду апеляційної інстанції встановленим обставинам справи. Так, заявник касаційної скарги зауважує, на тому факті, що висновок суду апеляційної інстанції стосовно законності оскаржуваного наказу про звільнення позивача затверджено уповноваженою на те особою не ґрунтується на нормах права. Так, вказаний наказ погоджено заступником Міністра юстиції України, який згідно з розподілом повноважень координував та контролював діяльність Державної кримінальної виконавчої служби України  - Чернишова Д.В. 
17.1. Додатково заявник касаційної скарги звертає увагу, що оскаржуваним наказом про звільнення позивача одночасно накладено на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із займаної посади, що відповідає вимогам законодавства.
17.2. Також, заявник касаційної скарги звертає увагу на тому факті, що суд апеляційної інстанції помилково дійшов висновку, що Міністерства юстиції України не зазначено у висновку службового розслідування конкретні факти порушення позивачем службової дисципліни, оскільки висновок службового розслідування містить достатньо фактів порушення позивачем службової дисципліни.
17.3. 3аявник касаційної скарги також зазначає, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про не відповідність акту про відмову від наданні пояснень позивачем від 14 лютого 2017 року приписам пункту 4 розділу VIII Порядку проведення службового розслідування у Державній кримінально-виправній службі України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 березня 2015 року № 356/5.
17.4. За таких обставин, заявник касаційної скарги просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
18. 15 січня 2020 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів: головуючого судді Шевцової Н.В., суддів Кашпур О.В., Соколова В.М. відкрито касаційне провадження. Витребувано справу №  826/4651/17 із Окружного адміністративного суду міста Києва.
19. До Верховного Суду 20 лютого 2020 року надійшов відзив представника позивача ОСОБА_1 - адвокат Винокурова Олександра Вікторовича на касаційну скаргу представника відповідача, в якій він просить відмовити в задоволенні касаційної скарги представника відповідача та залишити без змін постанову апеляційного суду.
20. Також, не погодившись із постановою суду апеляційної інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Винокуров Олександр Вікторович, подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яку зареєстровано 21 січня 2020 року.
21. У касаційній скарзі представник позивача посилається на невідповідність висновку суду апеляційної інстанції встановленим обставинам справи. Так, суд апеляційної інстанції, на думку представника позивача, допустив помилку при поновленні позивача на посаді не з наступного дня після його звільнення, а в день звільнення, що в свою чергу не відповідає вимогам чинного законодавства.
21.1. Також, заявник касаційної скарги звертає увагу на тому факті, що суд апеляційної інстанції невірно розрахував суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
21.2. За таких обставин, заявник касаційної скарги просить змінити постанову суду апеляційної інстанції виклавши її резолютивну частину у наступній редакції: «Стягнути з Державної установи «Райківська виправна колонія (№73)» на користь (13333, Житомирська область, Бердичівський район, село Райки, вул. Центральна, 1, код ЄДРПОУ 08563352) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 березня 2017 року по 16 грудня 2019 року в сумі 359 923 (триста п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять три) грн. 83 коп. та в іншій частині постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.
22. 24 січня 2020 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів: головуючого судді Шевцової Н.В., суддів Кашпур О.В., Соколова В.М. відкрито касаційне провадження.
23. Також до Верховного Суду 03 лютого 2020 року надійшов відзив Міністерства юстиції України на касаційну скаргу представника позивача, в якій він спростовую доводи касаційної скарги та просить задовольнити раніше подану касаційну скаргу Міністерства юстиції України та відмовити в задоволенні касаційної скарги представника позивача.
24. 06 лютого 2020 року справа № 826/4651/17 надійшла до Верховного Суду.

V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування 
25. Відповідно до частини першої статі 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
26. Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те що, не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадови особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
27. Приписами статті 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. 23. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
28. Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" від 23 червня 2005 року №  2713-IV (далі - Закон № 2713-IV).
28.1. Відповідно до статті 4, діяльність Державної кримінально-виконавчої служби України проводиться на основі дотримання прав і свобод людини та громадянина. Персонал Державної кримінально-виконавчої служби України зобов`язаний поважати гідність людини, виявляти до неї гуманне ставлення.
28.2. Згідно з частини першої статті 6, Державна кримінально-виконавча служба України, відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.
28.3. Частиною четвертою статті 6 встановлено, що структура, штати територіальних органів управління, підрозділів кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я та положення про них затверджуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань.
28.4. Пунктом 5 частини другої статті 13 встановлено, що порядок призначення і звільнення з посад, права, обов`язки та умови служби працівників підприємств установ виконання покарань, які мають спеціальні звання рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, визначаються відповідно до законодавства.
28.5. В силу частини першої статті 14 до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).
28.6. Згідно частиною п`ятою статті 23, на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
29. Відповідно до частин першої та другої статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №  580-VIII (далі - Закон №  580-VIII), у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
29.1.1. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
29.2. В силу пункту 6 частини першої статті частиною другою статті 77 Закону № 580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного, відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.
30. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22 лютого 2006 року №  3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу  Конституції  і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
30.1. Стаття 2 Дисциплінарного статуту визначає, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
30.2. Згідно з частиною першою статті 5 Дисциплінарного статуту, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
30.3. Відповідно до пункту 8 частини першої статті 12 Дисциплінарного статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.
30.4. Згідно з частинами третьою та сьомою статті 13 Дисциплінарного статуту, начальник, який не наділений правом накладання дисциплінарних стягнень, має право порушити перед старшим прямим начальником клопотання про притягнення особи рядового або начальницького складу до дисциплінарної відповідальності. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.
30.5. Статтею 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.
30.5.1. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.
30.5.2. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.
30.5.3. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.
30.5.4. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.
30.5.5. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.
30.5.6. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.
30.5.7. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
31. Пунктом 3 розділу VI Порядку проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 березня 2015 року № 356/5 (далі - Порядок № 356/5) визначено, що виконавець (голова, члени комісії) зобов`язаний(ні) у разі відмови опитуваної особи надати пояснення в обов`язковому порядку документально засвідчити таку відмову складанням акта. Акт засвідчується підписами не менше трьох осіб, одна з яких обов`язково повинна бути виконавцем (головою комісії). Акт у триденний строк з моменту складання в установленому порядку реєструється в підрозділі, на який покладено функції ведення діловодства за місцем проходження служби виконавцем, а в разі неможливості - в органі або установі, де проходить службу особа рядового чи начальницького складу, яка допустила порушення, після чого такий акт долучається до матеріалів службового розслідування.

VІ. Позиція Верховного Суду
32. Переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог касаційних скарг на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.
33. Cудом першої інстанції встановлено, що у пункті 3 розділу "Пропозиції" Висновку службового розслідування зазначено, що за суттєві прорахунки в службовій діяльності, незадовільну організацію та відсутність контролю за роботою структурних підрозділів установи, невжиття своєчасних заходів щодо усунення недоліків, які мають системний характер, за всіма напрямками діяльності установи, а також враховуючи, що на начальника установи полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 раніше вже було накладено дисциплінарне стягнення (наказ начальника управління ДПтС України в Житомирській області від 14 вересня 2016 року №222 о/с), підготувати подання до 24 лютого 2017 року до Державного секретаря Міністерства юстиції України щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника державної станови «Райківська виправна колонія №73)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 , а саме звільнення з займаної посади."
34. Верховний Суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що факти викладені у Висновку службового розслідування є достатніми для висновку про допущення позивачем дисциплінарного проступку за який може бути накладено стягнення у вигляді звільнення зі служби, оскільки зазначені висновки доводять вчинення ним дисциплінарного проступку та враховуючи що позивач вже раніше притягався до дисциплінарної відповідальності.
35. Судами попередніх інстанцій також встановлено, що начальником Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації внесено подання від 24 лютого 2017 року № 11-756 про звільнення з посади начальника державної установи «Райківська виправна колонія (№ 73)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 . Державному секретарю Міністерства юстиції України в якому зазначено, що за результатами службового розслідування встановлено, що полковник внутрішніх справ ОСОБА_1 , начальник державної установи «Райківська виправна колонія (№ 73)» допустив суттєві недоліки в службовій діяльності. Факти порушень законодавства викладені у Висновку службового розслідування. 
35.1. Враховуючи зазначене, полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 подано до звільнення з посади начальника державної установи «Райківська виправна колонія (№ 73)».
36. Пунктом 6 частини першої статті 77 Закон №580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. 
37. Аналізуючи приписи Законів № 2713-IV та №580-VIII Верховний Суд зауважує, що вказані норми не визначають обов`язку щодо видання двох окремих наказів про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби.
38. Так, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що наказом Міністерства юстиції України від  28  лютого 2017 року № 870/к, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», наказано звільнити полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 01 березня 2017  року зі служби в Державній кримінально - виконавчій службі України з посади начальника державної установи «Райківська виправна колонія (№ 73)» 
38.1. Підставою для видання оскаржуваного наказу слугували: подання начальника Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробацій Міністерства юстиції ОСОБА_4 від 24 лютого 2017 року №  11-756, копія Висновку службового розслідування за фактами виявлених порушень під час перевірки Міністерством юстиції України державної установи «Райківська виправна колонія (№73)» від 23 лютого 2017 року з матеріалами службового розслідування.
39. Верховний Суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки рішення про накладення стягнення та про звільнення з посади оформлюються наказами та повноваження щодо видання відповідного наказу належить одній особі Державному секретарю Міністерства внутрішніх справ, яким і було видано наказ від 28 лютого 2017 року № 870/к, факт того, що в зазначеному наказі окремо не зазначено про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, за наявності підстав для накладення відповідного дисциплінарного стягнення та визначення в наказі, що його прийнято у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення не може бути обставиною, яка свідчить про протиправність звільнення позивача зі служби на наявність підстав для скасування оскаржуваного наказу.
40. Також Верховний Суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що відсутність в акті про фіксацію відмови від надання письмових пояснень з боку позивача від 14 лютого 2017 року підпису голови комісії, є порушенням вимог пункту 3 розділу VI Порядку №356/5, проте, вказаним вище пунктом 3 Порядку не визначено, що у випадку якщо відповідний акт не буде засвідчено підписом голови комісії він є недійсним.
40.1. Крім того, вказаний акт містить більшість від кількісного складу підписів (чотирьох із семи) членів Комісію з проведення службового розслідування за фактами виявлених порушень під час перевірки Міністерством юстиції України Державної установи «Райківська виправна колонія (№73)», тобто більшістю її складу, отже вказаний недолік у складанні акту не спростовує факту засвідчення відмови позивача 14 лютого 2019 року від надання письмових пояснень.
41. Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що наказ Міністерства юстиції України від 28 лютого 2017 року № 870/к, «Про звільнення ОСОБА_1 » є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки звільнення позивача із займаної посади начальника державної установи «Райківська виправна колонія (№ 73)» здійснено Міністерством юстиції України без дотримання процедури визначеної Законом України "Про Національну поліцію", Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".
42. Доводи касаційної скарги представника позивача щодо неправильного розрахунку судом апеляційної інстанції розміру середнього заробітку на час вимушеного прогулу позивача та дати з якої повинен бути поновлений на посаді позивач висновків Верховного Суду не спростовує, з огляду на результати розгляду касаційної скарги Міністерства юстиції України.
43. Частиною першою статті 352 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
44. Отже, постанова Шостого апеляційного адміністративного суду міста Києва від  16  грудня 2019 року підлягає скасуванню, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 вересня 2019 року підлягає залишенню в силі.

Керуючись статтями 3, 341, 344, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В : 

1. Касаційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Винокурова Олександра Вікторовича залишити без задоволення. 

2. Касаційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити.

3. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року в справі № 826/4651/17 скасувати.

4. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 вересня 2019 року в справі № 826/4651/17 залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 05 березня 2020 року.

Головуючий суддя:                                                                       Н.В.  Шевцова

Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур

                                                                                                    В.М. Соколов