Постанова
Іменем України
 
04 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 686/1175/16-ц
 
провадження № 61-38824св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 лютого 2018 року у складі судді Козак О. В. та постанову апеляційного суду Хмельницької області від 15 травня 2018 року у складі колегії суддів: Купельського А. В., Спірідонової Т. В., Янчук Т. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до 
ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
 
Позовна заява мотивована тим, що з січня 1999 року ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_2 як подружжя. 05 жовтня 1999 року між ними було зареєстровано шлюб. За час шлюбу з відповідачем вони придбали: квартиру АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 27 грудня 2002 року, право власності на яку було зареєстровано на відповідача. 
 
В період з 1999 року по 2015 рік сторони побудували двохповерховий цегляний будинок, господарську прибудову до будинку та господарську будівлю сарай на земельній ділянці по АДРЕСА_2 та земельній ділянці, кадастровий номер 6825083600:04:001:0536 площею 0,2029 га, належних ОСОБА_2 . 
 
Вищевказана квартира та будівельні матеріали, використанні на будівництво будинку та господарських споруд, які не прийнятті в експлуатацію, були придбані за кошти подружжя в період шлюбу, вони є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та підлягають поділу в рівних частинах кожному з подружжя.
 
ОСОБА_1 просила розподілити спільне майно подружжя та: визнати за нею, право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , залишивши іншу 1/2 частину квартири у власності 
ОСОБА_2 ; виділити ОСОБА_2 у власність будівельні матеріали, використанні на будівництво будинку, господарської прибудови до будинку та господарської будівлі сараю по АДРЕСА_2 та земельній ділянці, кадастровий номер 6825083600:04:001:0536 за тією ж адресою та стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини будівельних матеріалів, використаних на будівництво вказаного будинку, господарської прибудови до будинку та господарської будівлі сараю в сумі 309 021,50 грн; стягнути з відповідача на її користь всі судові витрати по справі.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 лютого 2018 року позовні вимоги задоволено частково.
 
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину спільного сумісного майна подружжя, а саме: квартири АДРЕСА_1 ; будівельних матеріалів використаних на будівництво будинку, господарської прибудови до будинку та господарської будівлі по АДРЕСА_2 .
 
Залишено 1/2 частини: квартири АДРЕСА_1 та будівельних матеріалів використаних на будівництво будинку, господарської прибудови до будинку та господарської будівлі по АДРЕСА_2 у власності ОСОБА_2 .
 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 5 178,00 грн.
 
Частково задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив із того, що відповідачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів того, що квартира АДРЕСА_1 була придбана, а незавершений будівництвом житловий будинок, господарська прибудова до нього, господарська будівля по АДРЕСА_2 були побудовані ним тільки за його особисті кошти. 
 
Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 березня 2018 року компенсовано ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 
4 409,61 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
 
Постановою апеляційного суду Хмельницької області від 15 травня 2018 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без задоволення.
 
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 лютого 2018 року залишено без змін.
 
Залишаючи без задоволення апеляційні скарги ОСОБА_1 , 
ОСОБА_2 , апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
20 червня 2018 року ОСОБА_2 через засоби поштового зв?язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Хмельницької області від 15 травня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що матеріалами справи чітко та достеменно доведено той факт, що будівельні матеріали, які були використані при будівництві будинку АДРЕСА_2 були придбані та використанні за призначенням до укладення шлюбу, а тому висновок судів про спільну сумісну власність спірного майна є неправильним.
 
Доводи інших учасників справи
 
10 серпня 2018 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв?язу подала до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Рух касаційної скарги та матеріалів справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 13 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.
 
09 серпня 2018 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
 
Розпорядженням від 13 квітня 2020 року № 1023/0/226-20 за касаційним провадженням № 61-38824св18 призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи.
 
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 
від 13 квітня 2020 року справу призначено судді-доповідачеві.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ 
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закону України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 14 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Хмельницької області від 15 травня 2018 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону 
від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
 
Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Аргументи касаційної скарги зводяться до незгоди з рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 лютого 2018 року та постановою апеляційного суду Хмельницької області від 15 травня 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл будівельних матеріалів використаних на будівництво будинку.
 
В іншій частині рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 лютого 2018 року та постанова апеляційного суду Хмельницької області 
від 15 травня 2018 року не оскаржуються, а тому відповідно до правил частини першої статі 400 ЦПК України судом касаційної інстанції не перевіряється.
 
Короткий зміст фактичних обставин справи
 
У справі, яка переглядається, судами встановлено, що 05 жовтня 1999 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, який було розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 
від 10 березня 2016 року.
 
В період шлюбу, згідно договору купівлі-продажу від 27 грудня 2002 року ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_1 за 81 900,00 грн, яка була зареєстрована на праві власності за ним.
 
За час перебування у шлюбі, сторонам було побудовано двохповерховий цегляний будинок, господарську прибудову до будинку та господарську будівлю сарай.
 
Кошторисна вартість будівельних робіт та матеріалів, використаних при будівництві житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_2 та виконаних робіт, на дату проведення оцінки, згідно висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження від 31 грудня 
2015 року № 88/15 складає: кошторисна вартість будівельних робіт - 
72 963,00 грн; кошторисна вартість будівельних матеріалів - 618 043,00 грн.
 
Згідно висновку будівельно-технічної експертизи від 14 червня 2016 року 
№ 367/016 станом на 05 травня 2016 року житловий будинок та господарські будівлі по АДРЕСА_2 мали наступну будівельну готовність: житловий будинок - 67 %; підвал під господарською прибудовою - 81 %; господарська прибудова (без врахування підвалу) - 48 %; господарська будівля від 73 % до 100 %, в залежності від того, в якому стані перебувають конструкції всередині будівлі (внутрішні приміщення даної будівлі не оглядались). Ринкова вартість будівельних матеріалів, використанних на будівництво будинку та господарських будівель по АДРЕСА_2 , станом на 14 червня 2016 року складає - 566 168,00 грн.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд
 
У статті 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.
 
Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
 
Відповідно до статті 70 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
 
Згідно з частинами першою, третьою статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
Судами обох інстанцій достовірно встановлено, що сторони, перебуваючи у шлюбі, придбали спірну квартиру та здійснювали будівництво житлового будинку, яке не закінчено.
 
Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
 
У постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі                   № 6-388цс15 зроблено висновок, що «до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити компенсацію. Визнаючи при цьому право власності на матеріали чи обладнання, суд у своєму рішенні має зазначити (назвати) ці матеріали чи обладнання».
 
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що спірна квартира та будівельні матеріали та утворені ними конструктивні елементи, незавершеного будівництва житлового будинку були утворені під час шлюбу та за спільні кошти і за спільною працею подружжя, а тому є їх спільною сумісною власністю, дійшов правильного висновку про визнання за сторонами по 1/2 частині спільного сумісного майна подружжя, а саме: 1/2 частині квартири 
   АДРЕСА_1 та 1/2 частині будівельних матеріалів використаних на будівництво будинку, господарської прибудови до будинку та господарської будівлі по АДРЕСА_2 .
 
Іншідоводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій, яким у повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції. 
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Хмельницької області від 15 травня 
2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл будівельних матеріалів використаних на будівництво будинку - без змін, оскільки підстав для скасування судових рішень в цій частині відсутні.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд  у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Хмельницької області від 15 травня 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл будівельних матеріалів використаних на будівництво будинку залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська