ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

06 травня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/12588/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач),  суддів:  Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А.,     розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою 
ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 року в адміністративній справі №160/12588/19 (суддя у 1 інстанції Віхрова В.С.) 
за позовом   ОСОБА_1  
до  Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області          
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- 

                                                                   ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 17.10.2019 р. (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що остання є громадянином України та до 30.09.1994 року мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , після чого переїхала на постійне місце проживання до держави Ізраїль, де була взята на консульський облік. 10.10.2019 року позивач, через свого повноважного представника, звернулась до Пенсійного фонду України з заявою, в якій просила визначити уповноважений територіальний орган, що має розглянути заяву про призначення пенсії по суті та направити її за належністю. 29.10.2019 року листом №27161/Г-11 Пенсійним фондом України повідомлено, що відповідальним органом для призначення пенсії за віком позивача є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Так, заяву про призначення пенсії за віком та додані до неї документи направлено до вказаного територіального органу. 25.10.2019 року відповідачем відмовлено в призначенні пенсії за віком позивачу у зв`язку із тим, що в останньої відсутній документ, який посвідчує особу позивача та місце її проживання (реєстрації), та вік, а саме: паспорт, що не відповідає Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивач вважає відмову відповідача такою, що суперечить нормам чинного законодавства та порушує її права та законні інтереси.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 року у задоволені позову відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та задовольнити позовні вимоги. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції відмовив у задоволені позову лише на підставі того, що посвідчення особи не є належним документом, який посвідчує особу позивача, проте це суперечить нормам як національного так і міжнародного права. Так, не надання позивачем відповідачу діючого українського паспорту не є достатньою підставою для відмови у заяві про призначення пенсії, оскільки був наданий інший документ, який відповідає вимогам п.2.9 Порядку 22-1. 
Справа судом розглянута  в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, клопотання від сторін по справі про розгляд справи за їх участю відсутні.
Перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, суд приходить  до висновку, що апеляційна скарга  не може бути задоволена  з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до 30.09.1994 року проживала за адресою: АДРЕСА_1 , після чого переїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, що підтверджується сторонами по справі.
Листом Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України №27161/Г-11 від 29.10.2019 р. повідомлено представника позивача, що звернення останнього від 10.10.2019 року №5708 (вх. №27161/Г-11 від 24.10.2019 року), заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії та копії доданих до звернення документів передано до уповноваженого територіального відділення - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, який повинен розглядати питання щодо призначення пенсії за віком позивачу.
Довгинцівським відділом обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуто звернення повноважного представника позивача від 10.10.2019 року в порядку, передбаченому Законом України "Про звернення громадян" та надано відповідь, яка оформлена листом №1589/02.14-52 від 25.10.2019 року, в якій зазначено, що у зв`язку із порушенням вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, а саме: відсутністю документа, що засвідчує особу ОСОБА_1 , місце її проживання (реєстрації) та вік, призначення пенсії позивачу неможливе.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного. 
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Частиною третьою ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.
Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 № 1382-IV реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.
Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону №1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до ст. 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим   Законом   та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей. Право на отримання довічної пенсії та одноразової виплати за рахунок коштів накопичувальної системи пенсійного страхування мають застраховані особи і члени їхніх сімей та/або спадкоємці на умовах та в порядку, визначених цим Законом.
Особи, які не підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, але добровільно сплачували страхові внески в порядку та розмірах, встановлених законом, до солідарної системи та/або накопичувальної системи пенсійного страхування, мають право на умовах, визначених цим Законом, на отримання пенсії і соціальних послуг за рахунок коштів Пенсійного фонду та/або отримання довічної пенсії чи одноразової виплати за рахунок коштів накопичувальної системи пенсійного страхування.
Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до преамбули Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), цей Закон гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Згідно з ст. 1 Закону №1788-XII, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 2 Закону №1788-XII визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Відповідно до приписів ст. 7 Закону №1788-XII, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
При цьому, пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
Частиною 1 ст. 44 Закону №1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Згідно з ч. 5 ст. 45 цього Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).
У п. 2.1 Порядку №22-1 міститься перелік документів, необхідних для призначення пенсії за віком.
Відповідно до п. 2.9 Порядку №22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).
Пунктом 2.22 Порядку № №22-1 визначено, що за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або документ відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання.
Відповідно до статті 5 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 року № 2235-III документами, що підтверджують громадянство України, є: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; тимчасове посвідчення громадянина України; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну.
Пунктом 2.23 Порядку №22-1 визначено, що документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.
Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.
Положеннями пункту 4.2 Порядку №22-1 визначено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абз. 2 п.п. 3 п. 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку №22-1).
Згідно з пунктом 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.
Крім цього, обов`язковою умовою для задоволення заяви про призначення пенсії (незалежно від її виду) особі, яка звертається через повноважного представника, є надання до такої заяви оригіналу або належним чином засвідченої копії паспорту (або іншого документу, що засвідчує цю особу, це може бути паспорт громадянина України для виїзду за кордон; тимчасове посвідчення громадянина України; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну).
Тобто, документ, який посвідчує особу обов`язково повинен містити відомості про громадянство такої особи.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 до заяви про призначення пенсії за віком були додані наступні документи: особиста заява про призначення пенсії (оригінал); довіреність представників (оригінал); посвідчення особи № НОМЕР_2 (оригінал для ознайомлення та копія);  ІПН (оригінал для ознайомлення та копія); трудова книжка (оригінал для ознайомлення та копія).
Проте, з вищенаведеного переліку вбачається, що заявником не було надано відповідного документу, який посвідчує особу, як громадянина України, а саме: паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон; тимчасового посвідчення громадянина України; дипломатичного паспорт; службовий паспорт; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну, що в свою чергу порушує норми чинного законодавства.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відсутність основного документу, який посвідчує особу як громадянина України, унеможливлює розгляд документів позивача на предмет можливості призначення пенсії та прийняття рішення управлінням Пенсійного фонду України щодо призначення пенсії (незалежно від її виду), а тому позов не підлягає задоволенню. 
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.
Відповідно до ч.4 ст.243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Керуючись статтями 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                     ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 року в адміністративній справі №160/12588/19 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 року в адміністративній справі №160/12588/19 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено відповідно до ст.243 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва