ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 р.	Справа № 480/3126/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Старостіна В.В.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.
представника позивача Алфімова В.В.
представника відповідача Дмитренка О.Д.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: С.В. Воловик, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 06.12.20 року по справі № 480/3126/19
          за позовом         ОСОБА_1  
          до        Слобожанської митниці Держмитслужби                
          про визнання протиправними та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
           Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з адміністративним позовом до Сумської митниці ДФС, в якому просила суд:
- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів № UA805220/2019/000202/2 від 18.07.2019.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що рішення про коригування митної вартості та картка відмови є протиправними, оскільки основним методом визначення митної вартості є ціна договору щодо товарів, які імпортуються, на підтвердження якої декларант подає визначений Митним кодексом України перелік документів. Вимагати додаткові документи на підтвердження митної вартості та визначати цю вартість за іншими методами, ніж ціна договору, митний орган має право лише у виключних випадках, зокрема, у разі наявності доказів недостовірності заявленої вартості. Позивач вважає, що при визначенні митної вартості автомобіля, який імпортувався, за резервним методом - ціновою інформацією щодо імпортних операцій ЄАІС ДФС України: МД №UA125010/2019/006155 від 03.05.2019, Сумською митницею ДФС були порушені норми статті 64 Митного кодексу України, приписи яких встановлюють порядок визначення митної вартості за цим методом.  Крім того, ОСОБА_1 зауважила, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості не відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 55 Митного кодексу України, оскільки в ньому відсутні обґрунтування причини не застосування митної вартості, визначеної декларантом за основним методом, вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів та обґрунтування числового значення скоригованої митної вартості.  
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 адміністративний позов задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано Рішення про коригування митної вартості товарів № UA805220/2019/000202/2 від 18.07.2019.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці ДФС (40020, м. Суми, вул. Юрія Вєтрова, 24, код ЄДРПОУ 39420037) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ід.н. НОМЕР_1 ) витрати по оплаті судового збору в сумі 768, 40 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на     неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи,  невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що за поданою позивачем митною декларацією відбулось спрацювання системи управління ризиками за кодом 105-2 «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_2 , валюта -EUR, вартість - 3 300, 00». За результатами перевірки поданих декларантом товаросупровідних документів, інспектором митниці встановлено факт відсутності документального підтвердження заявлених відомостей про митну вартість автомобіля. У зв`язку з цим, керуючись пунктами 1 та 2 частини 5 статті 54 та частиною 3 статті 53 Митного кодексу України, з метою виявлення можливості для визнання заявленої митної вартості, 12.07.2019 та 15.07.2019 представнику позивача направлялись повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження вартості автомобіля DACIA SANDERO, 2013 року випуску. Втім, у відповідь на цей лист відповідачу повідомлено, що на підтвердження митної вартості надані всі необхідні документи, інші документи відсутні, крім того надані: переклад технічного паспорту та переклад рахунку. Отже, з огляду на наявні недоліки поданих документів та ненадання додаткових документів, беручи до уваги цінову інформацію, наявну в ЄАІС ДФС, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості. Наведені обставини, на думку Сумської митниці ДФС, свідчать про правомірність оскаржуваного рішення відповідача.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020 замінено відповідача по справі Сумську митницю ДФС на правонаступника - Слобожанську митницю Держмитслужби.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 16.03.2020 представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що згідно з рахунком-фактурою (інвойсом) № 433620 від 27.06.2019 виданим Gedsted Autohandel A/S, ОСОБА_1 придбала автомобіль марки DACIA SANDERO, 2013 року випуску за ціною 1 850, 00 євро (а.с.17)
З метою митного оформлення вказаного автомобіля, декларантом ФОП ОСОБА_2 до Сумської митниці ДФС подана митна декларація № UA 805220/2019/003523, у якій митна вартість імпортованого автомобіля DACIA SANDERO визначена за основним методом - ціною згідно рахунку-фактури №433620, в сумі 1 850, 00 євро.
На підтвердження митної вартості, разом з декларацією були подані: рахунок-фактура від 27.06.2019 №433620 (а.с.18), акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, поклажі та багажу від 05.07.2019 № UA 205010/2019/120393 (а.с.24), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с.16), платіжне доручення від 01.07.2019 (а.с.19).
За результатами розгляду поданих декларантом документів та проведення сформованих автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор-2006» митних формальностей, інспектором митниці за допомогою електронних засобів зв`язку, були направлені листи про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості (а.с.43,44).
У відповідь на вказані листи, декларант ФОП ОСОБА_2 повідомив відповідача про надання всіх необхідних документів та відсутність будь-яких інших та додатково надав: переклади технічного паспорту та рахунку.
18.07.2019 Сумською митницею ДФС прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA805220/2019/000202/2 (а.с.8), згідно з яким митна вартість визначена в сумі 3 300, 00 євро. У графі 33 цього рішення, в якості підстави для визначення митної вартості зазначено: «цінова інформація щодо імпортних операцій ЄАІС ДФС України: МД №UA125010/2019/006155 від 03.05.2019».
Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA805220/2019/00018 (а.с.9), декларанта повідомлено про відмову у митному оформленні автомобіля DACIA SANDERO.
Не погоджуючись з оскаржуваним рішеннями митного органу позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Відповідно до статті 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (стаття 248 МК України).
Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.
Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу органу доходів і зборів протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, запитування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість запитування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити конкретні документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Разом з тим, стаття 364 Митного кодексу України встановлює, що умови й порядок пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності, регулюються розділом ХІІ "Особливості пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами". Тобто, норми цього розділу є спеціальними у правовідносинах, які виникають у процесі митного оформлення товарів, що імпортуються громадянами України для особистих потреб, у зв`язку з чим, превалюють над згаданими загальними нормами та першочергово мають застосовуватись при вирішенні спору між сторонами у цій справі.    
Так, статтею 368 Митного кодексу України врегульовано, що для цілей оподаткування товарів, які переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.
При визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України (частина 2 статті 368).
У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу (частина 4 статті 368).
Отже, системний аналіз вказаних норм, дає підстави для висновків, що у правовідносинах, які виникають при імпорті громадянами товарів для власних потреб, митною вартістю є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, а саме: касовими або товарними чеками, ярликами та іншими документами роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів. Тобто, надання платіжних документів є необов`язковим.  
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, право самостійно визначати митну вартість товарів, що імпортуються громадянами України для власних потреб, у митного органу виникає лише у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної (митної) вартості товарів. Визначення митної вартості в цьому випадку здійснюється на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари. 
Наявність у митного органу доказів недостовірності заявленої фактурної (митної) вартості товарів є обов`язковою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує виникнення права самостійно визначати митну вартість імпортованих товарів відповідно до приписів статей 59, 60 Митного кодексу України.
Як свідчать матеріали справи, підтверджуючи придбання для власних потреб автомобіля марки DACIA SANDERO, 2013 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , за ціною 1 850, 00 євро, ОСОБА_1 посилається на рахунок-фактуру №433620 від 27.06.2019 (а.с. 18). 
Обставина щодо придбання згаданого автомобіля саме для власних потреб, Сумською митницею ДФС не заперечувалась, доказів на підтвердження іншого, відповідач не надавав.
Колегією суддів встановлено, що для митного оформлення придбаного позивачем автомобіля, 12.07.2019 Сумській митниці ДФС були надані: митна декларація № UA 805220/2019/003523, рахунок-фактура від 27.06.2019 №433620 (а.с.18), акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, поклажі та багажу від 05.07.2019 № UA 205010/2019/120393 (а.с.24), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с.16), платіжне доручення від 01.07.2019 (а.с.19).
При визначенні митної вартості імпортованого для власних потреб транспортного засобу, була застосована фактурна вартість, вказана у рахунку-фактурі, а саме: 1 850,00 євро.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що надані Сумській митниці для митного оформлення документи, свідчать про належне підтвердження заявленої митної (фактурної) вартості автомобіля DACIA SANDERO, 2013 року випуску на виконання вимог Митного кодексу України. 
При цьому, колегія суддів зазначає, що в рішенні Сумської митниці ДФС взагалі не вказано, в чому полягає недостатність поданих позивачем документів та які саме додаткові документи потрібно надати. Відповідач в оскаржуваному рішенні та картці відмови не вказав на обставини, які обумовили виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісних, вартісних і достовірних елементів митної вартості або відсутності хоча б однієї із їх складових, яка є обов`язковою при обчисленні такої вартості.
Обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом констатований також в постанові Верховного Суду від 06.03.2019, справа №809/278/17.
Окрім цього, згідно позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 30.10.2018 в справі №826/25605/15, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що у документах поданих позивачем існують розбіжності щодо зазначення продавця та власника автомобіля, оскільки вказані обставини не мають вплив на показники митної вартості придбаного позивачем автомобіля.
Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що підставою для коригування митної вартості товару було спрацювання системи управління ризиками, з огляду на те, що спрацювання системи є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.
Підстави для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачені частиною другою статті 58 Митного кодексу України .
Так, відповідно до вищевказаної норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Надані до суду скріншоти сторінок інтернет-сайту, датовані іншою датою, ніж прийнято спірне рішення. Посилання відповідача на те, що вищевказана інформація стосується конкретного автомобіля, придбаного позивачем, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки митним органом порушено одну з основних вимог ст. 59 Митного кодексу України, а саме, що за основу для визначення вартості береться вартість операції з ідентичними чи подібними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни. 
Колегія суддів зазначає, що в даному випадку позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові.
В свою чергу, контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як не довів і правових підстав для застосування резервного методу.
Відповідачем не наведено підстав щодо неможливості застосування попередніх методів визначення митної вартості товарів у їх послідовності.
Аналогічні висновки викладені й в постанові Верховного Суду України від 02.04.2019 р. по справі №809/784/16.
Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про не подання позивачем до митного оформлення  документів щодо розміру витрат на транспортування придбаного транспортного засобу, оскільки згідно поданих позивачем до суду документів та пояснень встановлено, що позивач ввозив автомобіль власними силами для особистого користування, а тому витрати на транспортування товару не впливають на його митну вартість. 
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Сумська митниця ДФС, як суб`єкт владних повноважень, не довела правомірності свого рішення про коригування митної вартості товарів.
Враховуючи викладене, доводи митного органу про неможливість визначення митної вартості транспортного засобу, що ввозився позивачем, із застосуванням першого методу є безпідставними, а відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для визнання  протиправним та скасування Рішення про коригування митної вартості товарів № UA805220/2019/000202/2 від 18.07.2019.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби  залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 року по справі № 480/3126/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.В. Старостін	
Судді	   	А.О. Бегунц    С.С. Рєзнікова   	
Повний текст постанови складено  18.03.2020 року