П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
19 лютого 2020 року
м. Київ
Справа № 809/846/18
Провадження № 11-1002апп19
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Золотнікова О. С.,
суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.
розглянула в порядку письмового провадження касаційну скаргу Коломийського геріатричного пансіонату (далі - Пансіонат) на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року (суддя Остап'юк С. В.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року (судді Попко Я. С., Онишкевич Т. В., Обрізко І. М.) у справі № 809/846/18 за позовом Пансіонату до Коломийської міської ради Івано-Франківської області (далі - Міськрада), треті особи: Івано-Франківська обласна рада, Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації, про визнання протиправними й скасування пунктів рішення Міськради, зобов'язання вчинити певні дії та
ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1.  У травні 2018 року Пансіонат звернувся до суду з позовом до Міськради, у якому просив:
- визнати протиправними та скасувати пункти 2, 4 рішення відповідача від 25 січня 2018 року № 2349-29/2018 «Про хід виконання рішення міської ради від 16 грудня 2009 року № 2465-44/2009 «Про стан обліку, збереження та використання майна комунальної власності» в частині порядкових номерів 154-168 затвердженого рішенням Міськради від 25 січня 2018 року № 2349-29/2018 Переліку майна підприємств, установ, організацій, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Коломиї (далі - Перелік майна) щодо майна Пансіонату: нежитлова будівля на вул. О. Довбуша, 50-А (№ 154); адмінкорпус із харчоблоком (№ 155), кочегарка, гараж (№ 156), продсклад (№ 157), склад м'якого інвентарю (№ 158) на вул. О. Довбуша, 50; житловий корпус (№ 159), житловий корпус (№ 160), житловий корпус (№ 161), свинарник (№ 162), корівник (№ 163), стодола (№ 164), склад (№ 165), кролівник (№ 166), баня (№ 167), гараж (№ 162) на вул. Трильовського, 25 у м. Коломиї;
- зобов'язати балансоутримувача майна Пансіонату до грудня 2018 року здійснити необхідні дії для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно Пансіонату.
2.  На обґрунтування позову Пансіонат вказав, що протиправність прийнятих відповідачем пунктів 2, 4 рішення від 25 січня 2018 року № 2349-29/2018 «Про хід виконання рішення міської ради від 16 грудня 2009 року № 3465-44/2009 «Про стан обліку, збереження та використання майна комунальної власності» в частині затвердження порядкових номерів 154-168 Переліку майна, що належить до комунальної власності, та зобов'язання балансоутримувача майна до грудня 2018 року здійснити всі необхідні дії для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, спричинені безпідставним визначенням належності до комунальної власності територіальної громади міста Коломия майна, балансоутримувачем якого є позивач.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3.  Івано-Франківський окружний адміністративний суд рішенням від 10 липня 2018 року відмовив у задоволенні позову.
4.  Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 13 листопада 2018 року рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року залишив без змін.
5.  Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовано тим, що: оскільки набуття територіального громадою міста Коломиї 04 червня 2004 року права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають в оперативному управлінні позивача, не суперечить закону, а також незаконність його набуття не встановлена компетентним судом, то набуття цього права власності є правомірним; прийняття пункту 2 рішення Міськради за № 2349-29/2018 про затвердження Переліку майна в частині порядкових номерів 154-168 є таким, що вчинено відповідачем правомірно та відповідно до частини 5 статті 60 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР); внаслідок того, що право власності на об'єкти нерухомого майна, яке перебуває в оперативному управлінні позивача, зареєстровано, то пункт 4 оскаржуваного рішення відповідача, який передбачає покладення на балансоутримувачів комунального майна до грудня 2018 року здійснити всі необхідні дії для проведення державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна та отримати витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, свою дію на позивача не поширює та не встановлює для нього будь-яких обов'язків.
6.  При цьому суди попередніх інстанцій виходили з того, що цей спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.
Короткий зміст та обґрунтування наведених у касаційній скарзі вимог
7.  Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Пансіонат подавкасаційну скаргу, на обґрунтування якої зазначив, що під час звернення до суду позивач обрав спосіб захисту порушеного права, який вважав належним, оскільки відповідач на порушення вимог статті 19 Конституції України як орган місцевого самоврядування діяв не на підставі, поза межами повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Проте під час розгляду справи суди першої та апеляційної інстанцій у силу вимог статей 2, 5, 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) повинні були перевірити, чи є належним заявлений спосіб захисту порушеного права, зокрема оцінити, чи не встановлено законом для розгляду такого спору іншого порядку судового провадження, а саме в порядку господарського судочинства.
8.  На думку скаржника, справи у спорах, що виникають з правовідносин, у яких органи місцевого самоврядування є учасниками цивільних відносин та реалізують повноваження власника майна, не мають ознак публічно-правового спору, а тому не належать до юрисдикції адміністративних судів.
9.  На підставі викладеного Пансіонат просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги. 
Позиція інших учасників справи
10.       На час розгляду справи відповідач і треті особи відзивів на касаційну скаргу не надіслали.
Рух касаційної скарги
11.       Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 17 січня 2019 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, а ухвалою від 13 вересня 2019 року передав цю справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 346 КАС України, а саме у зв'язку з оскарженням учасником справи судових рішень, зокрема, з підстав порушення правил предметної юрисдикції.
12.       Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 02 жовтня 2019 року прийняла та призначила цю справу до касаційного розгляду в порядку письмового провадження без виклику її учасників відповідно до пункту 1 частини першої статті 345 КАС України, а саме з огляду на відсутність клопотань учасників справи про розгляд справи за їх участю, а також зважаючи на характер спірних правовідносин, який не вимагає участі сторін у судовому засіданні.
Обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій
13.       25 січня 2018 року Міськрада прийняла рішення № 2349-29/2018 «Про хід виконання рішення міської ради від 16 грудня 2009 року № 2465-44/2009 «Про стан обліку, збереження та використання майна комунальної власності».
14.       Згідно з пунктом 2 вказаного рішення затверджено перелік майна, яке належить до комунальної власності територіального громади міста Коломиї.
15.       До затвердженого вищевказаним рішенням переліку майна під порядковими номерами 154-168 зазначено нерухоме майно, що перебуває в оперативному управлінні позивача, а саме: на вулиці О. Довбуша, 50: нежитлова будівля площею 314,2 кв. м, адмінкорпус із харчоблоком площею 2004,3 кв. м, кочегарка, гараж площею 262,7 кв. м, продсклад площею 61,8 кв. м, склад м'якого інвентарю площею 55,1 кв. м; на вулиці Трильовського, 25: житловий корпус площею 201,1 кв. м, житловий корпус площею 55,5 кв. м, житловий корпус площею 182,5 кв. м, свинарник площею 235,9 кв. м, корівник площею 273,5 кв. м, стодола площею 194,7 кв. м, склад площею 188,3 кв. м, кролівник площею 74 кв. м, баня площею 34,2 кв. м, гараж площею 230,3 кв. м.
16.       Пунктом 4 рішення № 2349-29/2018 запропоновано балансоутримувачам комунального майна до грудня 2018 року здійснити всі необхідні дії для проведення державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна та отримати витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
17.       Вважаючи пункти 2, 4рішення № 2349-29/2018 протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
18.       Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
19.       Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
20.       На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
21.       Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
22.       Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
23.       Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
24.       Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
25.       Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
26.       Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.
27.       Як установили суди попередніх інстанцій, Пансіонат звернувся до суду з позовом до Міськради про визнання протиправними та скасування пунктів 2, 4 рішення відповідача від 25 січня 2018 року № 2349-29/2018 «Про хід виконання рішення міської ради від 16 грудня 2009 року № 2465-44/2009 «Про стан обліку, збереження та використання майна комунальної власності» в частині порядкових номерів 154-168 затвердженого рішенням Міськради від 25 січня 2018 року № 2349-29/2018 Переліку майна підприємств, установ, організацій, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Коломиї щодо майна Пансіонату.
28.       Велика Палата Верховного Суду послідовно звертала увагу на те, що якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової або службової особи, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року, 27 лютого та 04 грудня 2019 року у справах № 826/11120/16 (провадження № 11-581апп18), 826/15089/17 (провадження № 11-1421апп18), 200/2916/19-а (провадження № 11-858апп19) відповідно).
29.       На підставі пункту 6 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права.
30.       Ураховуючи те, що спір у цій справі пов'язаний, серед іншого, із захистом речових прав позивача на нерухоме майно, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами господарського судочинства.
31.       При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі з обов'язком суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.
32.       З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає помилковими висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
33.            Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
34.       На підставі пункту 5 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині.
35.       За правилами частини першої статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження.
36.            Відповідно до частини третьої статті 354 КАС України у разі закриття судом касаційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 цього Кодексу суд за заявою позивача постановляє в порядку письмового провадження ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків закриття провадження щодо кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, чи передачі справи частково на новий розгляд або для продовження розгляду. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.
37.            Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій розглянули справу з порушенням правил юрисдикції адміністративних судів, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про скасування постановлених у справі судових рішень із закриттям провадження в адміністративній справі.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 354, 355, 356, 359 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Касаційну скаргу Коломийського геріатричного пансіонату задовольнити частково.
2. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року скасувати, а провадження у справі закрити.
3. Роз'яснити Коломийському геріатричному пансіонату, що розгляд цієї справи віднесено до компетенції суду господарської юрисдикції та що він має право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Великої Палати Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                                                                 О. С. Золотніков
Судді:                                Н. О. Антонюк                                                            В. С. Князєв
                                           Т. О. Анцупова                                                           Л. М. Лобойко
                                           С. В. Бакуліна                                                            Н. П. Лященко
                                            В. В. Британчук                                                             О. Б. Прокопенко
                                           М. І. Гриців                                                                 В. В. Пророк
                                           Д. А. Гудима                                                                   Л. І. Рогач
                                           В. І. Данішевська                                                     О. М. Ситнік
                                           Ж. М. Єленіна                                                            В. Ю. Уркевич
                                           О. Р. Кібенко                                                                   О. Г. Яновська