Ухвала        
11 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 761/9352/19
провадження № 61-3339ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Кузнєцова В. О. розглянув касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про відшкодування майнової шкоди, завданої прийняттям закону, визнаного неконституційним,
ВСТАНОВИВ:
18 лютого 2020 року Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року, тобто з пропуском строку, встановленого частиною першою статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), відповідно до вимог якої касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У касаційній скарзі Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києвіпросить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що копія постанови Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 рокунадійшла на його адресу 20 січня 2020 року, на підтвердження чого додає копію супровідного листа Київського апеляційного суду від 16 січня 2020 року, що містить штамп вхідної кореспонденції управління від 20 січня 2020 року.
Оскільки повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення, відповідно до вимог частини другої статті 390 ЦПК України.
Враховуючи наведене, пропущений строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.
Разом з тим, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки подана з порушенням вимог статті 392 ЦПК України.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Відповідно допункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеногоу постанові Верховного Суду, крім випадкунаявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Оскільки посилань на вказані випадки касаційна скарга Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві не містить, заявнику необхідно подати до Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити підставу (підстави), передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга.
У відповідності до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. 
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір»за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі, що становить 200 відсотків ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2019 року складав 1 921,00 грн.
Для визначення розміру судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги в частині вимоги майнового характеру, має значення ціна даної вимоги.
На підставі зазначеного, виходячи з ціни позову (44 952,00 грн), розмір судового збору за подання касаційної скарги у даній справі становить 1 536,80грн (1 921,00 х 0,4 х 200%).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
На підтвердження сплати судового збору заявникові необхідно надати до суду відповідний документ, або ж документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.
У відповідності до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявникові строку для усунення зазначених недоліків.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Клопотання Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києвіпро поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити Головному управлінню Державної казначейської служби України у м. Києвістрок на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 травня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року.
Касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 10 квітня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                      В. О. Кузнєцов