ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/420/20 Справа № 189/201/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Лукінова К. С. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький  Р. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 квітня 2020 року                                                                м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Мудрецький Р.В., 

за участю захисника — Єланського О.Г.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Покровського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2020 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 а
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В: 

Постановою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2020 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 10200 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.
Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 15.02.2020 року о 21:25 годині в с. Черненкове по вул. Сосновій буд. 16/а керував транспортним засобом DAEWOO TICO д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації руху, порушення мови) від проходження медичного огляду на визначення на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alkotest Drager № 6810 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями порушив вимоги п.2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Обґрунтовуючи заявлені вимоги ОСОБА_1 посилається на незаконність судового рішення та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Так, апелянт вказує на те, що прилад, за допомогою якого відповідно до протоколу працівники поліції пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, в розумінні вимог закону не є спеціальним технічним засобом. ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що газоаналізатор “Драгер-6810” не містить оцінки відповідності, а строк дії свідоцтва про його реєстрацію вичерпаний 10 лютого 2015 року. Поряд із цим, ОСОБА_1 посилається на те, що матеріали справи не містять акта огляду на стан сп`яніння, який би містив відомості про його відмову від проходження огляду. Відсутнє в матеріалах провадження й направлення водія для проходження огляду у медичному закладі. 
Окрім наведеного, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що матеріали справи, в тому числі й відеозапис з нагрудних камер поліцейський, на який серед іншого посилався суд, не місять доказів на підтвердження керування транспортним засобом. До того ж, цей відеозапис не містить переконливих відомостей про законність підстав для зупинки, про відібрання пояснень у свідків, про вимоги працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, а також про оформлення протоколу. Щодо показань працівників поліції, то вони на думку захисту допитані судом безпідставно, скільки главою 21 КУпАП не передбачено можливість їх виклику у судове засідання. Показання свідків апелянт також вважає недопустимими доказами, оскільки ці свідки не вказали на факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а їх свідчення щодо часу та місця складання різняться з фактичними обставинами справи. Окрім цього, у справі відсутні відомості про роз`яснення свідкам права на правову допомогу, а також про попередження їх про кримінальну відповідальність. 
       Заслухавши захисника Єланського О.Г., який підтримав апеляційну скаргу свого підзахисного, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.
       Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим. 
Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 515529 від 15 лютого 2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.
Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння. 
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.
Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за наявності відповідного медичного висновку, а так само й за відмову від проходження огляду з метою його встановлення. При цьому, обставини самої відмови від проходження огляду повністю підтверджені поясненнями свідків та наявним у матеріалах справи відеозаписом подій 15 лютого 2020 року.
Посилання  ОСОБА_1  на порушення судом вимог ст. 266 КУпАП не заслуговують на увагу як такі, що не відповідають матеріалам справи.
Судом об`єктивно встановлено, що ОСОБА_1   впевнено відмовився від огляду на стан сп`яніння як після зупинки транспортного засобу, так і у приміщенні відділення поліції, після його адміністративного затримання,що зафіксовано на відеозаписі з нагрудних камер поліцейських.
При цьому, поважність причин, які зумовили саме таку поведінку апелянт в своїй скарзі не навів. 
Твердження ОСОБА_1  стосовно того, що у матеріалах справи відсутні відомості про те, що він керував транспортним засобом не заслуговують на увагу, оскільки відеозаписом з нагрудних камер поліцейських зафіксовано транспортний засіб ОСОБА_1 , тоді як сам водій не заперечував факту керування транспортним засобом за обставин, зафіксованих протоколом.
Не заслуговують на увагу й доводи апелянта про недопустимість показань свідків, оскільки у відповідності з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Посилання апелянта на те, що запропонований для огляду спеціальний засіб не відповідає вимогам закону, також не заслуговують на увагу, оскільки в силу вимог ст. 266 КУпАП у разі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння із застосуванням спеціальних засобів, за особою залишається право погодитись на проведення огляду у закладі охорони здоров`я. За таких обставин, з огляду на те, що ОСОБА_1 відмовився як від проходження огляду як із застосуванням спеціальних засобів, так і в закладі охорони здоров`я, підстави визнати обґрунтованими доводи останнього в цій частині відсутні. До того ж, наведені апелянтом обставини можуть слугувати підставою для визнання недійсним огляду лише тоді, коли його безпосередньо було проведено із застосуванням спеціального засобу, тоді як предметом перевірки є відмова від проходження огляду. 
Що стосується показань свідків, які з позиції ОСОБА_1 не відповідають фактичним обставинам справи, то вони об`єктивно оцінені судом першої інстанції та жодних протиріч, які б ставили під сумнів законність судового рішення під час апеляційного розгляду не встановлено.
З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння. 
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії  ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено. 
Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – без змін.
       Керуючись ст. 294 КУпАП України, суд, –
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Покровського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2020 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського         
апеляційного суду                                                  Р.В. Мудрецький