ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" квітня 2020 р.           Справа№ 910/14249/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Євсікова О.О.
суддів:            Корсака В.А. 
          Попікової О.В. 
 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження
без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця Онищенка Віктора Григоровича
на рішення Господарського суду міста Києва від 08.01.2020 (повний текст складено 08.01.2020)
у справі № 910/14249/19 (суддя Стасюк С.В.)
за позовом          Комунального підприємства "Міський магазин" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації)
до                    фізичної особи-підприємця Онищенка Віктора Григоровича
про                    стягнення 3.161,94 грн,

В С Т А Н О В И В :
Комунальне підприємство "Міський магазин" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Онищенка Віктора Григоровича про стягнення 3.161,94 грн, з яких основний борг - 2.265,11 грн, пеня - 312,38 грн, три проценти річних - 143,91 грн та інфляційні втрати - 440,54 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.01.2020 у справі №910/14249/19 позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з Фізичної особи-підприємця Онищенка Віктора Григоровича на користь Комунального підприємства "Міський магазин" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації)  1.167,95 грн основного боргу, 161,08 грн пені, 65,47 грн 3 % річних, 229,97 грн інфляційних втрат, 986,93 грн судового збору.
В іншій частині позову відмовлено.
Рішення місцевого суду мотивоване тим, що станом на час звернення позивача до суду з даним позовом факт існування у відповідача спірної заборгованості належним чином підтверджений матеріалами справи в вказаній вище частині, на яку судом звернуто стягнення.
Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2020 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Попікова О.В., Корсак В.А. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 апеляційну скаргу ФОП Онищенка В.Г. залишено без руху; зобов`язано ФОП Онищенка В.Г. усунути недоліки апеляційної скарги шляхом подання доказів оплати судового збору за подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.
26.02.2020 від ФОП Онищенка В.Г. надійшла заява з доданими до неї доказами сплати судового збору.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2020 поновлено фізичній особі-підприємцю Онищенко Віктору Григоровичу пропущений строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Онищенка Віктора Григоровича на рішення Господарського суду міста Києва від 08.01.2020 у справі № 910/14249/19, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 08.01.2020 у справі №910/14249/19, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).
Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що місцевий суд не надав належної оцінки тому, що за відсутності продовження дії укладеного договору про пайову участь в утриманні об`єкта благоустрою після 29.09.2016 відповідач не міг здійснювати підприємницьку діяльність.
06.03.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як підтверджується матеріалами справи та встановлено місцевим судом, 16.12.2015 між  Комунальним підприємством "Міський магазин" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (сторона-1, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Онищенком Віктором Григоровичем (сторона-2, відповідач) було укладено Договір щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі № ДС - П - 00008/0650 (далі - Договір).
Відповідно до п. 1.1 Договору сторона-2 на підставі протоколу про результати торгів від 14.12.2015 №26 отримує можливість провадити підприємницьку діяльність в засобі пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, який розміщується у визначеному згідно з пунктами 1.2 та 1.3 цього  Договору місці (далі - місце), відповідає вимогам, зазначеним в п. 1.4 цього Договору, та  отримує послуги з облаштування і утримання місця, а сторона-1 надає послуги з облаштування та утримання місця на умовах, визначених цим Договором.
Згідно з п. 1.2 Договору місце визначене відповідно до схеми розміщення засобів пересувної дрібно роздрібної торговельної мережі на території міста Києва, затвердженої розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 23.07.2015 № 731.
Відповідно до п. 1.3 Договору місце знаходиться за адресою: просп. Маяковського Володимира, буд. 75/2.
Згідно з п. 1.4 Договору засіб пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, зазначений в пункті 1.1 цього Договору, повинен бути у технічно справному стані без жодних механічних та/або корозійних пошкоджень, а також пошкоджень скляних деталей, та має наступні характеристики:
1.4.1. Функціональне призначення: гарячі напої;
1.4.2. Загальна площа: 6 кв. м;
1.4.3. Опис архетипу (типової конструкції): Автомагазин, автокафе, автокав`ярня, авторозвозка, автоцистерна, лавка-автопричеп;
1.4.4. Режим роботи: 08.00 - 21.00.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до п. 4.1 Договору цей Договір набирає чинності з моменту підсипання його сторонами та діє з 16.12.2015 до 16.12.2016, а в частині сплати стороною-2 плати за облаштування та утримання місця - до повного виконання своїх зобов`язань.
Згідно з п. 4.4 Договору він може бути продовжений (пролонгований) на наступний термін шляхом підсипання додаткової угоди до цього договору за місяць до закінчення терміну дії Договору, який зазначений в п. 4.1 цього Договору, за умовами відсутності зауважень та/або обґрунтованих скарг громадян, юридичних осіб та сторони-1 на провадження стороною-2 своєї підприємницької діяльності в зазначеному місці. Договір може бути продовжений (пролонгований) не більше ніж на 2 (два) терміни.
Додатковою угодою №1 від 15.11.2016 сторони дійшли згоди продовжити дію договору до 16.12.2017, а в частині  сплати стороною-2 плати за облаштування та утримання місця - до повного виконання своїх зобов`язань.
31.03.2016 між відповідачем і Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради укладений договір №13801-16 щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою. Розмір пайового внеску становить 1.331,01 грн (п. 1.2), який відповідач мав сплатити протягом 10 днів від дати договору (п. 2.1). Договір набирає чинності з дати його укладення та діє до 29.09.2016.
Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради листом від 12.07.2017 №055-11622 надав відповідь на лист відповідача від 30.05.2017, в якому повідомив, що поновлення дії договору щодо пайової участі №13801-16 буде включено до порядку денного одного з найближчих засідань Комісії з питань розміщення тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, встановила, що в них відсутнє рішення Комісії про продовження дії договору щодо пайової участі №13801-16 від 31.03.2016, укладеного з відповідачем, або ж укладення нового договору щодо пайової участі.

Додатковою угодою № 2 від 18.08.2017 сторони дійшли згоди про часткове зупинення (призупинення) виконання зобов`язань. 
Позивач зазначає про те, що у зв`язку з невиконанням умов додаткової угоди № 2 від 18.08.2017 договірні відносини є припиненими з цієї дати - 18.08.2017. Відповідач підтверджує ту обставину, що договір є припиненим з 18.08.2017.
Як вказувалося вище, згідно з додатковою угодою №2 від 18.08.2017 до договору щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, укладеної позивачем та відповідачем, частково зупинено (призупинено) виконання зобов`язань щодо внесення плати за облаштування та утримання місця стороною-2 (відповідачем) до вирішення Комісією питання поновлення дії договору стороні-2 (відповідачу) щодо пайової участі в утриманні об`єкту благоустрою (п. п. 1 та 3 додаткової угоди №2).
Доказів ініціювання відповідачем перед позивачем питання зупинення дії договору щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі задля укладення чи продовження дії договору про пайову участь в утриманні об`єкта благоустрою та досягнення згоди між сторонами відносно цього питання до дати укладення додаткової угоди №2 відповідач не надав, у зв`язку з чим зобов`язання відповідача зі сплати за договором щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі діяли до укладення додаткової угоди №2.
Згідно з п. 2.1 Договору загальна плата за облаштування та утримання місця, визначена за результатами торгів, затверджених протоколом про результати торгів №26 від 14.12.2015, складає 13.165,92 грн, в тому числі ПДВ 2.194,32 грн, за дванадцять місяців.
Відповідно до п. 2.2 Договору, починаючи з дати укладення цього договору плата за облаштування та утримання місця за один місяць складає 1.097, 16 грн, в тому числі ПДВ 182,86 грн.
Згідно з п. 2.5 Договору плата за облаштування та утримання місця, зазначена в п. 2.2 цього договору, сплачується стороно-2 на рахунок сторони-1 щомісячно, починаючи з другого місяця дії цього договору, протягом перших п`яти календарних днів другого місяця у вигляді платежу в розмірі не менше ніж плата за облаштування та утримання місця за місяць з обов`язковим підписанням  акта приймання-передачі послуг з облаштування та утримання місця за місяць протягом п`яти робочих днів з дня настання наступного місяця.
Відповідно до п. 2.6 Договору гарантійний внесок, який був внесений стороною-2 для участі в торгах, першочергово зараховується як частина або вся сума авансового платежу, зазначеного в п. 2.7 цього Договору, а залишок, якщо залишився, зараховується як частина плати за цим Договором в наступний черговий платіж (наступні чергові платежі).
Гарантійний внесок, який був внесений стороною-2 для участі в торгах, складає 8.000,00 грн.
Розмір плати за грудень 2015 року (з 16.12.2015 по 31.12.2015 - 16 днів) становить: 1.097,16 грн : 31 день х 16 днів = 566,28 грн.
Розмір плати за період з січня 2016 року по липень 2017 року становить: 19 місяців х 1097,16 грн = 20.846,04 грн.
Розмір плати за серпень 2017 року (з 01.08.2017 по 17.08.2017 - 17 днів) становить: 1.097,16 грн : 31 день х 17 днів = 601,67 грн.
Отже загальний розмір плати за час дії договору становить 22.013,99 грн.
Відповідач зазначає, що ним були внесені платежі за Договором в загальному розмірі 20.846,04 грн, що пітверджується позивачем у позовній заяві та бухгалтерській довідці, яка додана до позовної заяви.
Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п. 3.4.1 Договору сторона-2 зобов`язана вносити своєчасно та в повному обсязі плату за облаштування та утримання місця на відповідний рахунок сторони-1 згідно з реквізитами, зазначеним в главі 13 цього Договору, у розмірі, строки та на умовах, визначених у цьому договорі.
Проте матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобов`язання зі своєчасного внесення платежів в повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 1.167,95 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо  у  зобов`язанні  встановлений  строк  (термін)  його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.
З огляду на викладене, місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 2.265,11 грн основного боргу підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 1.167,95 грн.
Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається  таким,  що  прострочив,  якщо  він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його  у  строк, встановлений договором або законом.
Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач в порушення умов договору у визначені строки оплату платежів за договором не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.
Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.
Відповідно до п. 5.1 Договору за несвоєчасну сплату платежів за облаштування та утримання місця сторона-2 сплачує на користь сторони-1 пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених платежів за облаштування та утримання місця за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.
Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
В зв`язку з тим, що взяті на себе зобов`язання зі сплати платежів відповідач не виконав, він повинен сплатити позивачу, крім суми основного боргу, пеню розмір якої за розрахунками суду (на суму боргу 1 167,95 грн. за період з 19.08.2017 по 18.02.2018)  становить 161,08 грн.
Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню в розмірі 161,08 грн.
У зв`язку з тим, що відповідач допустив прострочення зі сплати орендної плати, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 143,91 грн 3 % річних, 440,54 грн інфляційних втрат.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За результатами здійснення судом перерахунку інфляційні втрати складають 229,97 грн. та 3% річних складають 65,47 грн (на суму боргу 1.167,95 грн за період з 19.08.2017 по 01.07.2019), а тому вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Комунального підприємства "Міський магазин" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Окремо колегія суддів відзначає, що згідно з п. 15.3.5 Розділу XV «Порядку оформлення контрольної картки на тимчасове порушення благоустрою, її зупинення, продовження і закриття» Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 №1051/1051 (зі змінами, чинними на період існування спірних правовідносин), встановлення тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально- культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності потребувало обов`язкової наявності:
паспорту прив`язки тимчасової споруди, оформлений Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації);
договору щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою, укладений між Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та власником тимчасової споруди.
Відповідно до пп. 2.3, 3.4.2 Договору відповідач був зобов`язаний укласти договір щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою.
Як зазначалось вище, відповідач уклав Договір щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою № 13770-16 від 31.03.2016, який згідно з п. 6.1 діяв до 29.09.2016.
Оскільки Договір щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою продовжено не було, відповідач вважає, що в розумінні Правил благоустрою міста Києва він не міг відповідно до Договору розміщувати засоби пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, а, відповідно, підстави для здійснення оплати за Договором відсутні.
Колегія суддів вказані доводи апелянта відхиляє з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Як встановлено судом, уданий між сторонами Договір не визнавався в судовому порядку недійсним, щодо його істотних умов сторонами досягнуто згоди, а відтак є обов`язковим до виконання сторонами.
При цьому позивач не відповідає за дії інших юридичних осіб, в т.ч. числі за укладення, продовження дії договору щодо пайової участі відповідачем.
Згідно з п. 2.3. Договору № ДС-П-00008/0650 відповідач самостійно подає всі документи для укладення договору щодо пайової участі, а тому посилання апелянта на невиконання умов договору з позивачем через відсутність пролонгації договору щодо пайової участі є необґрунтованим.
Відповідно до частини 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені Договором.
У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом згідно з ч.2 ст. 903 ЦК України.
Пунктом 3.3.1 Договору передбачене право сторони-2 перемістити засіб пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі в інше місце, визначене стороною-1 у письмові формі, а пунктом 3.3.2 передбачене право сторони-2 звернутись до сторони-1 з клопотанням щодо відповідного зменшення плати за облаштування та утримання Місця, якщо із незалежних від неї обставин змінилися умови, передбачені цим Договором, або істотно погіршився стан Місця не з вини сторони-2.
Пунктом 9.2 Договору передбачено, що одностороння відмова від цього Договору не допускається, крім випадків, передбачених п.п. 3.1.3 та 9.5 Договору.
При цьому п. 9.3.1 передбачає право сторони-2 звернутись до сторони-1 із заявою про розірвання Договору за 30 календарних днів до дати розірвання.
Протягом дії Договору відповідач не звертався до позивача ані з метою переміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі в інше місце в порядку п. 3.3.1, ані з метою зменшення плати за облаштування та утримання Місця в порядку п. 3.3.2 Договору, ані з метою розірвання Договору в порядку п. 9.3.1 Договору.
Також відповідач не звертався до позивача із заявою про невиконання позивачем обов`язків за Договором.
Згідно з п. 5.3 Договору при невиконанні або порушенні однією із сторін умов цього Договору та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України, Договір може бути розірваний достроково на вимогу однієї із сторін відповідно до умов, зазначених в цьому договорі, або за рішенням суду.
Однак відповідач не звертався до позивача з вимогою про дострокове розірвання Договору.
Доказів зворотнього суду не надано.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, колегія суддів вважає, що рішення місцевого прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень, викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.
У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції надав вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. 
Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника. 
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
1.    Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Онищенка Віктора Григоровича на рішення Господарського суду міста Києва від 08.01.2020 у справі №910/14249/19 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.01.2020 у справі №910/14249/19 залишити без змін.
3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 08.01.2020 у справі №910/14249/19.
4. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14249/19.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя                                                            О.О. Євсіков 

Судді                                                                                В.А. Корсак

                                                                                О.В. Попікова