ПОСТАНОВА
Іменем України

30 квітня 2020 року 
м. Київ
справа №821/1120/16
касаційне провадження №К/9901/31474/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шипуліної Т.М.,
суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 07.09.2016 (суддя Попов В.Ф.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2016 (головуючий суддя - Бітов А.І.; судді: Лук`янчук О.В., Ступакова І.Г.) у справі № 821/1120/16 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.04.2016              № 0000931405.
Херсонський окружний адміністративний суд постановою від 07.09.2016 адміністративний позов задовольнив повністю.
Одеський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 06.12.2016 постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 07.09.2016 залишив без змін.
Головне управління ДФС у Херсонській області звернулось до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 07.09.2016, ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2016 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального права, а саме: пункту 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
При цьому звертає увагу на те, що інформація, викладена в довідці Голопристанського РЕЗ і ЕМ Публічного акціонерного товариства «Херсонобленерго» від 25.04.2016 № 01/13-018894, щодо відсутності на об`єкті позивача електропостачання 18.01.2016 з 16:05 год. до 21:47 год. та 20.02.2016 з 20:30 год. до 23:05 год. не відповідає дійсності, оскільки 18.01.2016 о 16:24 год. підприємець здійснив із застосуванням реєстратора розрахункових операцій операцію з продажу товару на суму 45,22 грн., а 20.02.2016 о 20:39 год. - на суму 17,85 грн. 
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що Головним управлінням ДФС у Херсонській області проведено фактичну перевірку магазину, що належить позивачу та розташований у АДРЕСА_1 , за результатами якої складено акт від 05.04.2016 № 092/21-22-14/ НОМЕР_1 .
Перевіркою встановлено порушення Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог пункту 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у зв`язку з несвоєчасним оприбуткуванням готівкових коштів у загальному розмірі 12823,34 грн. у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій.
Зокрема, з`ясовано, що 18.01.2016 відповідно до контрольної стрічки до каси позивача надійшла готівка в розмірі 5629,76 грн., проте ця сума відображена в Z-звіті № 1942, який роздруковано 19.01.2016; 20.02.2016 згідно з контрольною стрічкою до каси підприємця надійшла готівка в розмірі 7193,58 грн., однак ця сума відображена в Z-звіті № 1976, який роздруковано 21.02.2016.
На підставі зазначеного акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.04.2016 № 0000931405, відповідно до якого застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 64116,70 грн. 
Згідно з пунктом 1.2 глави 1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), оприбуткування готівки - це проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій; книга обліку розрахункових операцій - це прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).
Відповідно до пункту 2.6 глави 2 цього Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.
У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій або використанням розрахункової книжки оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків реєстратора розрахункових операцій (даних розрахункової книжки).
Системний аналіз норм Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), дає підстави для висновку про те, що у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій або використанням розрахункової книжки оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках реєстратора розрахункових операцій (даних розрахункової книжки) та відображення на їх підставі готівки в книзі обліку розрахункових операцій.
Водночас пунктом 9 Розділу ІІІ Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 28.08.2013 № 417 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що якщо на період виходу з ладу реєстратора розрахункових операцій або в разі відключення електроенергії розрахункові операції проводяться з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки, то після встановлення відремонтованого (резервного) реєстратора розрахункових операцій або відновлення постачання електроенергії необхідно провести через реєстратор розрахункових операцій суми розрахунків за час роботи з використанням розрахункової книжки, а також відповідно до контрольної стрічки (у випадку обнулення оперативної пам`яті) - за час роботи, що передував виходу реєстратора розрахункових операцій з ладу або відключенню електроенергії, окремо за кожною ставкою податку на додану вартість, після чого слід виконати Z-звіт. За потреби виконується операція «службове внесення» на суму готівки, що зберігається на місці проведення розрахунків.
Визнаючи протиправним та скасовуючи оскаржуваний акт індивідуальної дії, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що позивач був позбавлений технічної можливості своєчасно оприбуткувати готівкові кошти на підставі фіскальних звітних чеків 18.01.2016 та 20.02.2016 через відсутність електроенергії, що, в свою чергу, не дозволило роздрукувати відповідні Z-звіти. 
Наведене, за доводами судових інстанцій, підтверджується довідкою від 25.04.2016 № 01/13-018894, виданою Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 Голопристанським РЕЗ і ЕМ Публічного акціонерного товариства «Херсонобленерго», згідно з якою на об`єкті, розташованому за адресою: м. Гола Пристань, вул. Леніна 4, електропостачання було відсутнє 18.01.2016 з 16:05 год. до 21:47 год. та 20.02.2016 з 20:30 год. до 23:05 год.
Вимоги частин четвертої та п`ятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в попередніх судових інстанціях), які кореспондують правилам частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15.12.2017), зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.
Предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення. 
В порушення зазначених процесуальних приписів суди не усунули розбіжності між поданими сторонами у справі доказами та не з`ясували обставини, на яких ґрунтуються доводи органу доходів і зборів про те, що інформація, викладена в довідці Голопристанського РЕЗ і ЕМ Публічного акціонерного товариства «Херсонобленерго» від 25.04.2016 № 01/13-018894, щодо відсутності на об`єкті позивача електропостачання 18.01.2016 з 16:05 год. до 21:47 год. та 20.02.2016 з 20:30 год. до 23:05 год. не відповідає дійсності, оскільки 18.01.2016 о 16:24 год. підприємець здійснив із застосуванням реєстратора розрахункових операцій операцію з продажу товару на суму 45,22 грн., а 20.02.2016 о 20:39 год. - на суму 17,85 грн. Судові інстанції не перевірили достовірність та об`єктивність цієї інформації, зокрема, шляхом витребування в Голопристанського РЕЗ і ЕМ Публічного акціонерного товариства «Херсонобленерго» технічної документації, яка підтверджує відсутність електропостачання 18.01.2016 з 16:05 год. до 21:47 год. та 20.02.2016 з 20:30 год. до 23:05 год. за адресою: м. Гола Пристань, вул. Леніна 4, та, відповідно, стала підставою для видачі позивачу довідки від 25.04.2016 № 01/13-018894.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
Таким чином, постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а          справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Під час нового розгляду справи суд на підставі встановлених ним обставин та досліджених доказів, з урахуванням принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, повинен дійти висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.
Керуючись частиною другою розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 № 460-IX, статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області задовольнити частково.
Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 07.09.2016 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2016 у справі                               № 821/1120/16 скасувати.
Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду:                                                                           Т.М. Шипуліна

                                                                                                    Л.І. Бившева
                                                                                                    
                                                                                                                В.В. Хохуляк