УХВАЛА

13 травня 2020 року 
Київ
справа №9901/84/20
адміністративне провадження №Зі/9901/93/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Чиркіна С.М.,  розглянув в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду:  Берназюка Я.О., Бучик А.Ю., Желєзного І.В., Рибачука А.І. від розгляду адміністративної справи № 9901/84/20 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
24 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Вищої ради правосуддя про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 березня 2020 року для розгляду цієї справи визначено такий склад колегії суддів: суддя-доповідач Берназюк Я.О., судді Бучик А.Ю., Желєзний І.В., Рибачук А.І.,  Стеценко С.Г.
Ухвалою Верховного Суду від 26 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії було залишено без руху в зв`язку з несплатою судового збору та встановлено позивачу строк десять днів з дати вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.
4 травня 2020 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду: Берназюка Я.О., Бучик А.Ю., Желєзного І.В., Рибачука А.І.
Ухвалою Верховного Суду від 5 травня 2020 року задоволено заяви суддів Бучик А.Ю. та Рибачука А.І. про самовідвід від розгляду зазначеної справи.
Відповідно до повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 6 травня 2020 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів: суддя-доповідач Берназюк Я.О., суддя Бевзенко В.М., суддя Желєзний І.В., суддя Мороз Л.Л., суддя Стеценко С.Г.
Ухвалою Верховного суду від 7 травня 2020 року задоволено заяву судді Мороз Л.Л. про самовідвід від розгляду зазначеної справи.
Відповідно до повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 7 травня 2020 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів: суддя-доповідач Берназюк Я.О., суддя Бевзенко В.М., суддя Желєзний І.В., суддя Кравчук В.М., суддя Стеценко С.Г.
Заява ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду: Берназюка Я.О, Бучик А.Ю., Желєзного І.В., Рибачука А.І. обґрунтована тим, що він оскаржує бездіяльність члена Вищої ради правосуддя - Говорухи В.І., який входив до Дисциплінарних палат Вищої ради правосуддя, які неодноразово відмовляли у притягненні вказаних суддів до дисциплінарної відповідальності.
Зазначене, на думку позивача свідчить про те, що судді Берназюк Я.О., Бучик А.Ю., Желєзний І.В., Рибачук А.І. не будуть розглядати його позов неупереджено та об`єктивно.
Крім того, ОСОБА_1 вважає, що склад колегії суддів у справі №9901/84/20 визначений з порушенням порядку, встановленого пунктом 17 статті 31 та пунктом 12 статті 33 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки в протоколі автоматизованого розподілу не зазначено всіх даних, які передбачені нормами цих статей.
Порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу визначений статтею 40 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).
Згідно із частинами три та чотири статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.
Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
Оскільки ухвалою Верховного Суду від 5 травня 2020 року задоволено заяви суддів Бучик А.Ю. та Рибачука А.І. про самовідвід від розгляду цієї справи, то Верховний Суд розглядав заяву про відвід суддів тільки в частині, що стосується суддів Берназюка Я.О. та Желєзного І.В.
Ухвалою Верховного Суду від 12 травня 2020 року визнано вказану заяву необґрунтованою, а справу № 9901/84/20 із заявою про відвід передано до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визнання судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому КАС України, для розгляду заяви.
За результатами автоматизованого розподілу від 12 травня 2020 заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду: Берназюка Я.О., Бучик А.Ю., Желєзного І.В., Рибачука А.І. від розгляду адміністративної справи № 9901/84/20 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії передано для вирішення судді Чиркіну С.М.
Відповідно до частини восьмої статті 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.
Перевіривши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду: Берназюка Я.О., Бучик А.Ю., Желєзного І.В., Рибачука А.І судом встановлено таке.
Частинами першою-третьою статті 39 КАС України передбачено, що за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи, ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.
Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 КАС України, згідно з частиною першою якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) у тому числі (...) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи та за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.
Як на підставу про відвід судді позивач посилається на юридичні приписи статті 36 КАС України, нормативна конструкція яких, з-поміж іншого, містить узагальнений перелік найпоширеніших обставин, доведення наявності яких може бути підставою для відводу судді.
Так, з метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з ціллю запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.
Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.
Практика цього Суду свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункті 45-50 рішення ЄСПЛ у справі "Морель проти Франції1; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі "Пескадор Валеро проти Іспанії1) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі "Лука проти Румунії1), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії1; пункт ЗО рішення ЄСПЛ у справі "Пабла Кю проти Фінляндії'; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі "Мікалефф проти Мальти").
ЄСПЛ в пункті 49 рішення у справі "Білуха проти України" вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію цей суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоювання, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52 рішення у справі "Білуха проти України").
Вказані у заяві про відвід підстави для відводу суддів не свідчать про упередженість або необ`єктивність суддів, пряму чи опосередковану заінтересованість в результаті розгляду справи, а фактично відображають власну позицію позивача щодо прийнятого суддями рішення.
Отже, твердження позивача не знайшли свого підтвердження щодо можливої упередженості суддів, оскільки мають суб`єктивний характер та жодного прикладу чи факту вчинення дій, які б свідчили про їх упередженість чи ставили б під сумнів їх безсторонність, не наведено. Тому відсутні підстави для висновку про наявність визначених пунктом 4 частини першої статті 36 КАС України та інших передумов для відводу суддів Верховного Суду.
Крім того, з приводу доводів заяви про відвід суддів про те, що склад колегії суддів у справі №9901/84/20 визначений з порушенням порядку, встановленого пунктом 17 статті 31 та пунктом 12 статті 33 КАС України, суд зазначає наступне.
За змістом частини першої статті 31 КАС України визначення судді, а в разі колегіального розгляду, - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється з врахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.
Рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 6  грудня 2017 року №5 було утворено судові палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду та визначено їх кількісний склад.
Рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 14  січня 2019 року №  1 визначено спеціалізацію суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді та судових палат Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
Рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року №14 визначено Персональний склад судових палат Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
Згідно з вимогами частини третьої статті 31 КАС України, персональний склад постійних колегій суддів визначається зборами суддів відповідного суду.
Рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді №4 від 20 травня 2019 року визначено постійні колегії у складі суддів: Берназюк Я.О., Бучик А.Ю., Железний І.В., Мороз ЛЛ., Рибачук А.І. та резервних суддів: Стеценко С.Г., Стрелець Т.Г., Тацій Л.В., Шарапа В.М., Саприкіна І.В.
Автоматизований розподіл справ у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду здійснюється на підставі вимог Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30 (зі змінами та доповненнями), а також Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді, затверджених постановою Пленуму Верховного Суду від 14 грудня 2017 року № 8 (зі змінами та доповненнями).
Відповідно до пункту 1.7. розділу І Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді визначення судді-доповідача (колегії суддів) для розгляду судових справ здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації документів відповідальною особою секретаріату відповідного касаційного суду або Великої Палати - користувачем автоматизованої системи документообігу суду, який має відповідні функціональні обов`язки та права, а також в інших випадках необхідності визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу з врахуванням спеціалізації (за наявності).
За правилами пункту 2.1. розділу II Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді автоматизований розподіл здійснюється автоматизованою системою документообігу суду за такими правилами: 1) із загального списку суддів відповідного касаційного суду, Великої Палати визначаються судді, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу; 2) для суддів, які мають повноваження щодо розгляду судових справ на момент автоматизованого розподілу, здійснюється розрахунок коефіцієнтів навантаження; 3) із числа суддів, які мають повноваження щодо розгляду судових справ на момент автоматизованого розподілу, з врахуванням визначених автоматизованою системою документообігу суду коефіцієнтів навантаження здійснюється визначення складу суду для розгляду конкретної судової справи за принципом випадковості, рівномірного навантаження для кожного судді та хронологічного порядку надходження судових справ.
Згідно зі звітом, автоматизований розподіл судових справ відбувався між суддями відповідної спеціалізації з врахуванням визначених критеріїв та коефіцієнту випадковості.
При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до підпункту 15.4 пункту 15 частини першої Перехідних Положень КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи визначення судді або колегії суддів (судді - доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із цією редакцією Кодексу в частині порядку визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи, але не довше ніж три місяці з дня набрання ним чинності - за допомогою автоматизованої системи документообігу суду за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Отже, автоматизований розподіл справи № 9901/84/20 здійснено з урахуванням встановленої зборами суддів в Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді критеріїв під час визначення повноважного складу суду, результат автоматизованого розподілу зафіксований у відповідному протоколі, містить визначені нормами КАС України реквізити та долучений до матеріалів справи №  9901/84/20.
За таких умов, твердження заявника про те, що в даній справі колегію суддів визначено з порушенням положень КАС України, ґрунтується на припущеннях, які спростовуються об`єктивними доказами.
Враховуючи викладене, за результатами розгляду заяви позивача судом не встановлено будь-яких з вищенаведених обставин, які б давали підстави для відводу суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду: Берназюка Я.О. та Желєзного І.В.
На підставі викладеного, обставини, якими заявник обґрунтовує свою заяву, не викликають обґрунтованих сумнівів у неупередженості або необ`єктивності суддів: Берназюка Я.О. та Желєзного І.В, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цього судді як з погляду "суб`єктивного критерію", так і з погляду "об`єктивного критерію", яким керується Європейський суд з прав людини.
У зв`язку з наведеним вище, підстави для задоволення заяви про відвід колегії суддів Берназюка Я.О. та Желєзного І.В. у справі № 9901 /84/20 відсутні.
Керуючись статтями 36, 39, 40, 248, 256 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.О., Бучик А.Ю., Желєзного І.В., Рибачука А.І. від розгляду адміністративної справи № 9901/84/20 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії- відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач:                                                                                 Чиркін С.М.