ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/29855/19	Головуючий у 1-й інстанції Гуменний П.П. 	
Провадження № 33/817/100/20 	Доповідач - Лекан І.Є.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є. 
за участю ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 27 січня 2020 року,-
                                ВСТАНОВИЛА:
       Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 27 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок.
       Згідно з постановою суду, 21 грудня 2019 року о 02 год. 00 хв. в м.Тернополі по вул. Будного водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Vito 115 CDI» державний номерний знак « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Drager Alсotest 6810» (повірка дійсна до 30 жовтня 2020 року), відмовився, після чого огляд проводився в КНП «ТОМ ЦСНЗ» ТОР, висновок №449 від 21 грудня 2019 року.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
       Посилається на те, що газоаналізатор "Drager Alcotest 6810" є недопустимим доказом, оскільки технічне обслуговування даного приладу, зокрема його калібрування, не проведено у шестимісячний строк, встановлений інструкцією з його експлуатації, а сам технічний засіб відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України.
       Зазначає, що працівниками поліції порушено вимоги, щодо безперервності здійснення запису за допомогою нагрудних відеокамер, а тому його не можна вважати об`єктивним, та таким, що відображає фактичні обставини у справі.
       Вказує, що судом першої інстанції невірно оцінено як доказ вини, пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в яких вони засвідчили факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, проте письмово не підтвердили та не спростували факту відмови апелянтом від підписання протоколу про адміністративне правопорушення. 
       Посилається на те, що при оформленні матеріалів протоколу та під час судового розгляду не було представлено свідоцтва про повірку газоаналізатора "Драгер Алкотест 6810", яким повинен був проводитись його огляд на стан алкогольного сп`яніння та від якого він відмовився.
       Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази про можливі його ознаки алкогольного сп`яніння. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та не погоджується із висновком медичного огляду від 21.12.2019 року.
       Крім цього, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що не брав участі у розгляді справи 27 січня 2020 року, а копію оскаржуваної постанови отримав 03 березня 2020 року.         
       Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу частково, просить звільнити його від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу та клопотання апелянта про звільнення від адміністративної відповідальності слід залишити без задоволення з таких підстав.
       Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
       Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 21.12.2019 року серії ОБ №196010 інспектором роти 3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП сержантом поліції Клекотом С.М. зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 21 грудня 2019 року о 02 год. 00 хв. в м. Тернополі по вул. Будного, транспортним засобом «Mercedes-Benz Vito 115 CDI» державний номерний знак « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Drager Alсotest 6810» (повірка дійсна до 30 жовтня 2020 року) водій відмовився та виявив бажання пройти такий огляд в медичному закладі.
       Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та його бажання пройти огляд у медичному закладі підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписами із нагрудних камер працівників поліції.
       Згідно з даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів №449, складеного 21 грудня 2019 року о 02 год. 15 хв., встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, про що йому було повідомлено та останній від підпису про ознайомлення з результатами огляду, відмовився.
       Відповідно до пункту 2.9.а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, а згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність.
Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Доводи апелянта про недопустимість використання працівниками поліції для огляду на стан сп`яніння технічного приладу "Драгер Алкотест 6810" з мотивів відсутності вказаного технічного засобу у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України, є необґрунтованими та не мають правового значення у даному випадку, оскільки ОСОБА_1 у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора "Драгер Алкотест 6810" та виявив бажання пройти такий огляд у медичному закладі.
Також слід зазначити, що відповідно до роз`яснень Українського медичного центру сертифікації МОЗ України від 18.01.2018 року №45, закінчення 10.02.2015 року терміну дії реєстрації в Україні виробу медичного «Drager Alcotest 6810» означає припинення можливості їх ввезення на митну територію України та введення в експлуатацію, але не впливає на вироби, які вже були введені в експлуатацію - використовувались у практиці. 
З огляду на наведене, працівники патрульної поліції вправі використовувати вироби медичні «Drager Alcotest 6810», які були введені в експлуатацію до 10.02.2015 року, за умови їх своєчасного калібрування з інтервалом у 6 місяців.
       Посилання апелянта на порушення процедури направлення його на проходження огляду у медичному закладі у зв`язку із відсутністю в матеріалах справи такого направлення є теж необґрунтованим, оскільки працівники поліції у відповідності із вимогами розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735 забезпечили його доставку у медичний заклад протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду, де ОСОБА_1 пройшов відповідний огляд.
Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що не погоджується із висновками медичного огляду від 21.12.2019 року, з наступних підстав.
Відповідно до розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735 за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлено діагноз водію ОСОБА_1 та на підставі акта медичного огляду видано висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння. Вказаний висновок складений лікарем медичного закладу у встановленому законом порядку, є основним документом, який підтверджує, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Також необґрунтованими є твердження апелянта про порушення працівники поліції вимог щодо безперервності здійснення запису за допомогою нагрудних відеокамер, оскільки це не впливає на відповідальність ОСОБА_1.
       При цьому, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші, обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, і на підставі показань технічних приладів, що мають функції відеозапису чи кінозйомки. Проте, законодавцем не встановлено імперативної вимоги щодо обов`язкового долучення до матеріалів справи відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, їх обсягу чи безперервності здійснення.
       Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції невірно оцінено як доказ його вини, пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких вони засвідчили факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, проте письмово не підтвердили та не спростували факту відмови апелянтом від підписання протоколу про адміністративне правопорушення, є безпідставними, так як відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, свідки повинні бути лише присутні при огляді на стан сп`яніння та у довільній формі надати письмові пояснення щодо події, яка відбулась у їх присутності, та зобов`язані засвідчити факт проходження такого огляду чи відмови від нього.
       Доводи апелянта стосовно того, що при оформленні матеріалів протоколу та під час судового розгляду не було представлено свідоцтва про повірку газоаналізатора "Драгер Алкотест 6810", яким повинен був проводитись огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, є теж безпідставними та не мають правового значення у даному випадку, оскільки ОСОБА_1 у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу відмовився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора "Драгер Алкотест 6810" та виявив бажання пройти такий огляд у медичному закладі.
       Твердження апелянта стосовно відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів про можливі його ознаки алкогольного сп`яніння є необґрунтованими, оскільки відповідно до вимог Інструкції у протоколі про адміністративне правопорушення працівником поліції зазначені ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пільців рук, поведінка, що не відповідає обстановці.
       Крім цього, відповідно до вимог п.2 Розділу I Інструкції передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Необґрунтованим є посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складено з порушенням вимог ст.256 КУпАП, оскільки будь-яких порушень судом не виявлено, а апелянтом такі припущення не доведені. 
Окрім цього, будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу чи після його оформлення - ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.
       Таким чином, суд першої інстанції, відповідно до вимог Кодексу про адміністративні правопорушення розглянув справу, повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Щодо клопотання про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та направлення матеріалів адміністративної справи на розгляд трудового колективу, то таке до задоволення не підлягає в зв`язку з відсутністю належних доказів перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з зазначеним трудовим колективом.
З урахуванням усіх обставин справи, характеру правопорушення та особи ОСОБА_1 немає підстав для звільнення його від адміністративної відповідальності.
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст.33-34 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для скасування постанови суду та закриття провадження - немає.
       Оскільки вказані апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, зокрема апелянт не був присутній під час розгляду справи, а повний текст постанови суду отримав 03 березня 2020 року, йому слід поновити строк на апеляційне оскарження.
        На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, -
                                п о с т а н о в и л а:
       Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду від 27 січня 2020 року.
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та клопотання про його звільнення від адміністративної відповідальності залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду від 27 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя