ПОСТАНОВА
Іменем України

05 травня 2020 року 
Київ
справа №821/365/17
адміністративне провадження №К/9901/30933/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 01.06.2017 (суддя Василяка Д.К.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017 (судді: Турецька І.О. (головуючий), Косцова І.П.. Стас Л.В.) у справі №821/365/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промгаз» до Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
У С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Промгаз» (далі - позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області (далі - відповідач, контролюючий орган) про скасування податкового повідомлення-рішення №0001371405 від 20.05.2016 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 17    340,00 грн за не подання до органів ДФС по дротових або бездротових каналах зв`язку розрахункових документів і фіскальних звітних чеків (102 випадки).
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за вчинення порушень, про які йдеться у пункті 7 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування послуг», контролюючий орган може застосувати лише одну фінансову санкцію розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості виявлених випадків неподання до контролюючого органу копій розрахункових документів фіскальних звітних чеків з реєстраторів розрахункових операцій. Також Товариство зазначило, що у своїй діяльності використовувало зареєстровану модель РРО МІНІ 500.01 АЗС, з версією внутрішнього програмного забезпечення, яка забезпечує передачу контрольно-звітної інформації до органів ДПС та передбачає накопичення контрольно-звітної інформації у разі неможливості передачі її через порушення зв`язку з сервером обробки інформації.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
3. Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 01.06.2017,  залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017, позов задоволено частково, оскаржуване податкове повідомлення - рішення визнано протиправним та скасовано в частині нарахування штрафних санкцій в розмірі 17    170,00 грн, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
4. Рішення судів обґрунтовано тим, що позивачем фактично допущено порушення пункту 7 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування послуг», оскільки останній не виконував обов`язку подавати до органів ДФС по дротових або бездротових каналах зв`язку електронних копій розрахункових документів, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті реєстратора розрахункових операцій, або в пам`яті модемів, які до них приєднані. Проте, суди дійшли висновку, що за вчинення вказаного порушення, контролюючий орган може застосувати лише одну фінансову санкцію у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості виявлених під час перевірки випадків неподання до контролюючого органу копій розрахункових документів фіскальних звітних чеків з реєстраторів розрахункових операцій.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 01.06.2017, ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017 в частині задоволених вимог та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову Товариства в повному обсязі.
6. Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні, відповідно до ст. 343 Кодексу адміністративного судочинства України.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що фактичною підставою для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій, згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, з приводу правомірності якого виник спір у цій справі, стали висновки контролюючого органу викладені в акті 12.05.2016 №127/21/22/14/32125321, оформленого за результатами проведеної фактичної перевірки АГЗС ТОВ «Промгаз» за адресою: м. Херсон, вул. Фонтанна, 7 .
Згідно акта перевірки встановлено порушення позивачем пункту 7 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування послуг», а саме не забезпечено подання до органів ДФС по дротових або бездротових каналах зв`язку електронних копій розрахункових документів, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті реєстратора розрахункових операцій, або в пам`яті модемів, які до них приєднані, в період з 01.01.2016 по 08.06.2016, а саме102 рази.
На підставі вказаного акту контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення. від 20.05.2016 № 0001371405, яким до позивача застосовано штрафну санкцію в сумі 17340,00 грн.
Також судами встановлено, що позивач здійснював діяльність з використанням РРО "Міні 500.01.АЗС".
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
8. У доводах касаційної скарги відповідач цитує норми матеріального права, зокрема статті 75 та 80 Податкового кодексу України, вказує на те, що ним дотримано приписи законодавства щодо порядку проведення фактичних перевірок. Вказані доводи відповідач наводив в запереченні на позовну заяву та в апеляційній скарзі. Доводів на спростування висновків судів, якими обґрунтовані судові рішення, відповідачем не наведено, в чому полягає неправильне застосування судами норм матеріального права не вказано.
9. Товариством відзиву (заперечень) на касаційну скаргу надано не було.
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
10. Конституція України:
10.1. Стаття 19.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
11. Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):
11.1. Пункт 7 статті 3.
Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані подавати до органів доходів і зборів звітність, пов`язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв`язку.
Суб`єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (крім електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг) та реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти) повинні подавати до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв`язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам`яті модемів, які до них приєднані.
Порядок передачі інформації до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв`язку встановлюється органами доходів і зборів на базі технології, розробленої Національним банком України та погодженої центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.
11.2. Частина 1 статті 15.
Контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.        
11.3. Пункт 9 частина 2 статті 17.
За порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - в разі неподання до органів доходів і зборів звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків з реєстраторів розрахункових операцій по дротових або бездротових каналах зв`язку, в разі обов`язковості її подання.
Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції
12. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону, що діяв до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ).
13. Враховуючи вказану процесуальну норму права, а також підстави обґрунтування позовних вимог Товариством та встановлені фактичні обставини справи судами першої та апеляційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги контролюючого органу, з огляду на те, що така скарга не містить жодних доводів в чому полягає неправильне застосування судами норм матеріального права за встановлених обставин.
Колегія суддів зазначає, що в касаційній скарзі лише наведено статті 75 та 80 Податкового кодексу України, та вказано про те, що контролюючим органом дотримано приписи законодавства щодо порядку проведення фактичних перевірок, проте порядок проведення фактичної перевірки не був підставою позовної заяви, як не був такий фактично і предметом розгляду (дослідження) судами попередніх інстанцій, а відповідно і підставою для часткового задоволення позовних вимог Товариства. 
Доводів на спростування висновків судів, якими обґрунтовані судові рішення, відповідачем в касаційній скарзі не наведено, в чому полягає неправильне застосування судами норм матеріального права не вказано.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
14. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 01.06.2017 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017 слід залишити без задоволення.
15. Відповідно до п. 1 частини першої ст. 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
16. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша стаття 350 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону, що діяв до набрання чинності    Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ).
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 01.06.2017 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017 у справі №821/365/17 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер
І.А. Гончарова 
 Р.Ф. Ханова ,
Судді Верховного Суду