05.06.20
33/812/173/20
Єдиний унікальний номер судової справи 490/1046/20
Номер провадження 33/812/173/20                        Головуючий у місцевому суді: Медюк С.О. Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП                                Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року                                                місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1 , на постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 06 травня 2020 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 06 травня 2020 року встановлено, що 12 лютого 2020 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого 12 лютого 2020 року 03 год. 30 хв. в місті Миколаєві по вулиці Соборна №9/1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом – автомобілем марки і моделі Audi A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, а саме алкотестеру «Драгер» на місці зупинки, а також в медичній установі у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погодившись з таким судовим рішенням, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 06 травня 2020 року та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Вважає, що застосоване до нього адміністративне стягнення не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. При цьому, суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам.
Стверджував, що йому не пропонували пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, не складали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, не вилучали посвідчення водія. 
Вказував на те, що письмові пояснення свідків не можуть бути доказом зворотного, оскільки свідки не були опитані в судовому засіданні.
Також зазначав, що він не керував транспортним засобом, а знаходився на передньому водійському сидінні автомобіля, який декілька годин нерухомо стояв на парковці. За такого, вважає що на момент спірної події він не був водієм, а тому не мав проходити медичний огляд на стан сп`яніння. 
Заслухавши пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу, – ОСОБА_1 , перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення виходячи з наступного.
За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що суддя суду першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях останнього складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у даній постанові суду.
Відповідно до ч.ч.2,3,5 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі – Порядок).
Відповідно до п.п.2,3,4,6,7,8 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Диспозиція ч.1ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.
За такого, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП.
Відповідно до вимог ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.
Як зазначено у п.6 Розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України за №1395 від 07 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. 
Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серія БД №297634, водій ОСОБА_1 12 лютого 2020 року о 03.30 год. керував транспортним засобом - автомобілем марки та моделі Audi А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в місті Миколаєві по вулиці Соборна біля будинку 9/1, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова. 
Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою алкотестера «Драгер», та у медичному закладі у встановленому законом порядку, у присутності двох свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , правопорушник відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Тому при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків суд вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, які об`єктивно підтверджено письмовими поясненнями свідків, що у відповідності до положень ст.251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП.
Щодо доводів особи, яка подала апеляційну скаргу, про те, що він не керував транспортним засобом, то такі доводи апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки сукупність доказів, які є в матеріалах справи, підтверджують винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Більше того, вказані доводи спростовуються відеозаписом працівників поліції, згідно якого вбачається, що водій ОСОБА_1 декілька разів повторював працівникам поліції, що він усвідомлено порушив правила дорожнього руху, у тому числі, здійснивши проїзд на заборонений сигнал світлофора, та, як наслідок, працівниками поліції відносно нього була складена ще одна постанова про адміністративне правопорушення.
За такого, доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем є необґрунтованими та судом апеляційної інстанції розцінюються як обраний ним неналежний спосіб захисту та намагання уникнути від адміністративної відповідальності.
Твердження ОСОБА_1 про те, що керування транспортним засобом здійснювала його дружина, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються доказами, що наявні у справі.
Твердження ОСОБА_1 про те, що йому не пропонували пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, не складали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, суд вважає безпідставними, оскільки з відеозапису чітко видно, що працівником поліції пропонувалось пройти медичний огляд та роз`яснювались наслідки відмови від проходження такого огляду. 
Вирішуючи питання щодо доводів особи, яка подала апеляційну скаргу, про спрощений підхід до розгляду даної справи та необхідність допиту в суді свідків, слід зазначити, що у письмових поясненнях вказаних осіб фактично зафіксована відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, а тому є безпідставним його твердження про те, що відсутність допиту свідків зумовила спрощений підхід суду до розгляду справи в суді. 
Підстави ставити під сумнів пояснення цих свідків, відсутні, оскільки ці пояснення є послідовними і повністю узгоджуються як між собою, так і з відомостями, котрі слідують з документів, що містяться в матеріалах справи та є доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Що ж стосується посилань в апеляційній скарзі на той факт, що посвідчення у водія ОСОБА_1 не вилучалось та тимчасовий талон на право керування транспортним засобом не видався, то вказана обставина, сама по собі, не може служити підставою для висновку про те, що оскаржувана постанова суду є незаконною та вказане може бути предметом судового розгляду в адміністративному судочинстві щодо визначення в даному випадку правомірності дій працівників поліції.
Стосовно розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , то апеляційний суд виходить з того, що хоча справа про адміністративне правопорушення і розглянута у відсутність останнього, але його процесуальні права, в тому числі права на доступ до правосуддя, поновлені шляхом звернення до апеляційного суду.
Так, при розгляді справи в апеляційному суді останньому була надана можливість в повному обсязі реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП, та скористатися ними. А тому розгляд справи у відсутність особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності не вплинув на правильність прийнятого рішення і не може бути підставою для скасування постанови із закриттям провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Оскільки сам факт відмови від проведення тесту за допомогою алкотестера «Драгер» та проходження медичного огляду в медичній установі утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то апеляційний суд вважає, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Отже, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що місцевий суд вірно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст.251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, а також що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
При накладенні адміністративного стягнення, місцевий суд обґрунтовано врахував характер вчиненого правопорушення, а також те, що ОСОБА_1 дійсно мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, але відмовився від проходження медичного огляду на з`ясування такого стану. 
Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 06 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду                                                        Т.В. Серебрякова