ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
26 травня 2020 року           справа №200/8114/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

  Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Блохіна А.А., суддів: Гаврищук Т.Г., Ястребова Л.В.,  секретар судового засідання Антонюк А.С., за участю представника відповідача - Груєнко С.Л., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 23 серпня 2019 р. у справі  № 200/8114/19-а (головуючий І інстанції Череповський Є.В.)  за позовом  Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" в особі Дружківського виробничого управління  водопровідно-каналізаційного господарства до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення – рішення Головного управління ДФС у Донецькій області № 0042694301 від 11.03.2019 року,-
                                                              ВСТАНОВИВ:
26 червня 2019 року Комунальне підприємство “Компанія “Вода Донбасу” в особі Дружківського виробничого управління водопровідно – каналізаційного господарства КП “Компанія “Вода Донбасу” (далі – Позивач) звернулося до суду з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області (далі - Відповідач) про скасування податкового повідомлення – рішення Головного управління ДФС у Донецькій області № 0042694301 від 11.03.2019 року.                                                             В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначив наступне.                              Податковим органом неправомірно застосовано до підприємства штрафні санкції за неподання податкових декларацій зі збору за спеціальне використання поверхневих та підземних вод.                                                                                                              Позивачем в адміністративному порядку було оскаржено спірне рішення, однак висновки акту камеральної перевірки залишено без змін.                                                  Позивач зазначає, що у відповідності до Указу Президента України від 14.04.2014 №405/2014, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 “Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України”, Розпоряджень КМУ від 30.10.2014 №1053-р та від 02.12.2015 №1275-р, Підприємством отримано Сертифікати Торгово-промислової палати України, якими засвідчено настання форс-мажорних обставин з 10.06.2014 при дотриманні норм законодавчих актів України та здійсненні господарської діяльності на території Донецької області. Вважає, що сертифікат Торгово-промислової палати України є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань.                     Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 серпня 2019 р.  у справі  № 200/8114/19-а позов задоволено. Скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Донецькій області № 0042694301 від 11.03.2019 року про застосування штрафних санкцій у сумі 1360,00 грн.          
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.                                                                                           В обґрунтування апеляційної скарги відповідачем зазначено, що судом першої інстанції не повно з`ясовано усі обставини справи, не надано вірної оцінки наявним у справі документам, зокрема Сертифікату Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили № 1522 від 17 листопада 2014 року.                                                  Позивачем на адресу суду надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.                                                                                                                                              Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2020 року  задоволено клопотання представника відповідача та проведено заміну відповідача у справі – Головне управління ДФС у Донецькій області на її правонаступника - Головне управління ДПС у Донецькій області.                                                                                                              В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги.          Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.                                                                      Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з наступних підстав.                                                                                Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.                              Позивач - Комунальне підприємство “Компанія “Вода Донбасу” (ідентифікаційний код 00191678) зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис, в стані припинення не перебуває.                                                                                                    В структуру КП “Компанія “Вода Донбасу” входить серед інших відокремлений підрозділ без статусу юридичної особи – Дружківське виробниче управління водопровідно – каналізаційного господарства комунального підприємства “Компанія “Вода Донбасу” (а.с. 22-28), зареєстроване як платник податків в державній податковій інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області (а.с. 29).                                        Місцезнаходження Дружківського виробничого управління водопровідно – каналізаційного господарства комунального підприємства “Компанія “Вода Донбасу” зареєстроване за адресою: 84207, Донецька обл., м. Дружківка, вул. Гвардійська, 44.                    Відповідач - Головне управління державної фіскальної служби Донецької області, є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження, згідно ст. 43 КАС України здатний    здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.                                        Головним державним ревізором-інспектором Дружківського відділу податків і зборів з юридичних осіб Костянтинівсько-Дружківського управління Головного управління ДФС у Донецькій області на підставі пп.19-1.1.2 п. 19-1.1 ст. 19-1, пп. 20.1.4. п. 20.1. ст. 20, п.75.1. ст. 75, ст. 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку щодо неподання податкових декларацій з рентної плати за спеціальне використання води за 1, 2, 3, 4 квартали 2016 року та 1, 2, 3, 4 квартали 2017 року Дружківським виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства  комунального підприємства “Компанія “Вода Донбасу”, за результатами якої складено акт від 20.02.2019 року № 88/05-99-43-01-15/35580948.                                                                                                                                  В ході проведення перевірок контролюючим органом встановлено порушення Позивачем вимог пункту п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 та ст. 257 Податкового кодексу України, а саме неподання декларації з рентної плати за спеціальне використання води за 1, 2, 3, 4 квартали 2016 року та 1, 2, 3, 4 квартали 2017 року.                                                                      11 березня 2019 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області, згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 і абзацу 4 статті 120 Податкового кодексу України, на підставі акту перевірки № 88/05-99-43-01-15/35580948 від 20.02.2019 року, за порушення п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, п. 257.1 ст. 257 Податкового кодексу України, прийнято податкове повідомлення-рішення форми “ПС” № 0042694301, яким до Позивача застосовано штрафні санкції на суму 1360,00 грн. (а.с. 7)                                                                                                              Позивачем до ДФС України було подано скаргу на вказане повідомлення – рішення (а.с. 8-10). ДФС України скаргу  залишено без розгляду (а.с. 11-12).                              Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив наступне.                    Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.                                                                                                                        Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.                                                                      Ст. 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, і виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.                                                                                                                                  Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України.                                                                      Спірним питанням даного позову є правомірність нарахування Позивачу штрафних санкцій за неподання податкової звітності з рентної плати за спеціальне використання води.          Підпунктом 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.                                        Відповідно до п. 47.1 ст. 47 ПК України, відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть: юридичні особи, постійні представництва нерезидентів, які відповідно до цього Кодексу визначені платниками податків, а також їх посадові особи.                                        Відповідальність за порушення податкового законодавства відокремленим підрозділом юридичної особи несе юридична особа, до складу якої він входить.                              За приписами п. 49.1 ст. 49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.                                                                                                    Згідно з вимогами п. 49.2 цієї статті, платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.                              Пунктом 257.3.4 ст. 257 ПК України визначено, що платник рентної плати до закінчення визначеного розділом II цього Кодексу граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, визначений цією статтею, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу,  податкову декларацію, яка містить додатки, з рентної плати за спеціальне використання води - за місцем податкової реєстрації.                                                            Відповідно до п. 258.1.1 ст. 258 ПК України, на платника рентної плати покладається відповідальність за правильність обчислення, повноту і своєчасність її внесення до бюджету, а також за своєчасність подання контролюючим органам відповідних податкових декларацій згідно із нормами цього Кодексу та інших законодавчих актів.                                                  В той же час, Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року “Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України” та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.                                                                                Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції” від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ (надалі - Закон № 1669-VІІ).                                                                                                                        Відповідно до статті 1 вказаного Закону встановлено, що територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України “Про рішення Ради національної безпеки і оборони України” від 13 квітня 2014 року “Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України” від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.                                                                                                              За змістом цієї норми вбачається, що датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014 року.                                                                      Станом на момент виникнення спірних правовідносин та на момент розгляду даної справи, антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України “Про рішення Ради національної безпеки і оборони України” від 13 квітня 2014 року “Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 не закінчилась.                              Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого входять, зокрема, м. Маріуполь Донецької обл. та м. Дружківка Донецької обл.                                                                                                                                            Закон № 1669-VII визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.                                                                                Статтею 10 Закону № 1669-VII визначено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.          Термін "відповідальність" необхідно розуміти    як встановлені законом та іншими нормативно-правовими актами    санкції.    Санкція - це заходи відповідальності, що застосовуються державою за порушення передбачених нормою права зобов`язань і вимог, а також з метою захисту інтересів суспільства і держави, прав і свобод людини та організацій (тобто юридичних осіб), правопорядку.                                                                                Суд зазначає, що вищенаведеним Законом № 1669-VII не визначено перелік зобов`язань за невиконання або неналежне виконання яких особа звільняється від відповідальності. Разом з цим, Закон № 1669-VII спрямований на забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.                                                                                           Згідно з частиною третьою статті 11 Закону № 1669-VII, закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.                                         Суд зазначає що положення статті 10 Закону № 1669-VII застосовується до спірних правовідносин та є спеціальною нормою закону, яка поширюється на суб`єктів господарювання, які здійснюють свою діяльність на певній території протягом певного періоду в часі, в силу об`єктивних обставин - проведення антитерористичної операції, факти про які, в свою чергу, підлягають підтвердженню належними засобами та у передбачений чинним законодавством спосіб, що відповідно встановлює підстави для звільнення від відповідальності цих платників податків, в тому числі й в частині неналежного виконання обов`язку своєчасної реєстрації податкових накладних.                                                            Отже, стаття 10 Закону України № 1669-VII передбачає, що єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує форс-мажорні обставини, як підставу для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) своїх податкових зобов`язань є наявність у такого суб`єкта господарювання Сертифікату ТПП про засвідчення форс мажорних обставин.                                                                                                              Згідно з частиною третьоюстатті 11 Закону України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції”, закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.                                                                      На виконання вимог цієї норми, Позивачем надано сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили № 1522 від 17 листопада 2014 року, яким, у відповідності п.п. 102.6-102.7 статті 102 Податкового кодексу України Дружківському виробничому управлінню водопровідно-каналізаційного господарства КП “Компанія “Вода Донбасу” засвідчено настання обставин непереборної сили з 10.06.2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні норм законодавчих актів України, які стосуються продовження граничних строків подання податкової декларації (помилково зазначено Торецьке виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства КП “Компанія “Вода Донбасу”, однак ідентифікаційний код в ЄДРПОУ та адреса місцезнаходження відповідають Дружківському виробничому управлінню водопровідно-каналізаційного господарства КП “Компанія “Вода Донбасу”).                                                                                                    У сертифікаті також зазначено, що на момент його видачі, обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.                                                  На момент виникнення спірних правовідносин, сертифікат ТПП від 17.11.2014 року № 1522, є діючим, не є відкликаним чи таким, що визнаний недійсним у судовому чи іншому порядку.                                                                                                                                  У відповідності до п. 3.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими    палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), (як в редакції затвердженою Рішенням президії ТПП України 15 липня 2014 року N 40(3) так і Рішенням Президії Торгово-промислової палати України 18 грудня 2014 року N 44(5), сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - сертифікат) - документ установленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин    непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом. 
Отже, вказаною    нормою    ототожнено    сертифікат та висновок, як документ, що засвідчує    форс-мажорні    обставини (обставини непереборної сили).                                        Таким чином, Сертифікат ТПП застосовується при вирішенні питання про звільнення від нарахування штрафних санкцій та пені з 14 квітня 2014 року з боку податкових органів.          У даному випадку Позивачеві нараховані штрафні санкції саме за неподання податкових декларацій з рентної плати за спеціальне використання води.                                        Таким чином, наявні підстави для звільнення підприємства від відповідальності за порушення строків подання податкової звітності з рентної плати за спеціальне використання води в установлені Податковим кодексом України строки.                                                  Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеній в постановах від 14 березня 2018 року по справі №805/1463/17-а (адміністративне провадження №К/9901/1958/17) та від 08 травня 2018 року по справі №805/808/17-а (адміністративне провадження №К/9901/760/17).                                                                                                    За таких обставин, підстави для визначення Дружківському виробничому управлінню водопровідно-каналізаційного господарства Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" штрафної санкції за неподання податкових декларацій з рентної плати за спеціальне використання води - відсутні.                                                                                          На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення № 0042694301 від 11.03.2019 року на суму 1360,00 грн. підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.                                        Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись колегія апеляційного суду.                                                                                                                                  Статтею 14 -1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» (в редакції від 02.09.2014) визначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.                Частиною першою статті 14 вказаного вище Закону визначено, що Торгово-промислова палата України здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, інших законів, нормативно-правових актів та свого Статуту.                                                                      Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) визначений Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що затверджений Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5), який набрав чинності з 18.12.2014 та чинний на момент виникнення спірних правовідносин.                                                                                Статтею 6.1. вказаного Регламенту передбачено, що підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» в редакції від 02.09.2014, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.                                         Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів (стаття 6.2.)                                                            Якщо сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України/регіональної ТПП для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення. Засвідчення форс-мажорних обставин у такому випадку проводиться на загальних засадах відповідно до цього Регламенту.                                                                                                              Аналізуючи вищезазначені норми колегія суддів приходить до наступних висновків:          - на час виникнення спірних правовідносин, а саме 1, 2, 3, 4 квартали 2016 року та 1, 2, 3, 4 квартали 2017 року, діяв Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) визначений Регламентом, що затверджений Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5), який і має застосовуватись до спірних правовідносин;                                                                                                                        - Порядком передбачено, що засвідченню підлягають форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) по кожному окремому податковому та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання якого настало згідно нормативно - правових актів проте таке виконання стало неможливим через наявність зазначених обставин;                              - Сертифікат не може засвідчувати форс-мажорні обставини на майбутнє. У разі якщо сертифікат про форс-мажорні обставини виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення.                                                                                                                        Таким чином наданий позивачем Сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати № 1522 від 17 листопада 2014 року не є належним доказом, який посвідчує обставини непереборної сили відносно неподання податкових декларацій з рентної плати за спеціальне використання води за 1, 2, 3, 4 квартали 2016 року та 1, 2, 3, 4 квартали 2017 року, оскільки такий виданий, більше ані ж за рік до спірних правовідносин, і фактично засвідчує обставини непереборної сили у період з 14.04.2014 до моменту його видачі - 17.11.2014.          Зазначення у вказаному Сертифікаті того, що на момент його видачі обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо не є доказом того, що такий Сертифікат засвідчує відповідні обставини безстроково, тобто на майбутнє, навпаки, враховуючи, що у грудні 2014 року, Порядок засвідчення форс-мажорних обставин був затверджений в новій редакції, який має застосовуватись до спірних правовідносин та в якому фактично було уточнено, що якщо на момент видачі Сертифікату обставини непереборної сили тривають та період дії яких встановити неможливо, то, заявник має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату.                               Таким чином на переконання суду позивач у спірних правовідносинах мав би звернутись до ТПП України після виникнення відповідних обставин щодо неможливості подання податкових декларацій з рентної плати за спеціальне використання води за 1, 2, 3, 4 квартали 2016 року та 1, 2, 3, 4 квартали 2017 року, оскільки засвідченню підлягають обставини непереборної сили по кожному окремому податковому обов`язку та відносно обов`язку виконання якого вже настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом, проте на момент видачі позивачу Сертифікату від 17.11.2014, обов`язку у Підприємства подати податкові декларації з рентної плати за спеціальне використання води за спірний період ( 1, 2, 3, 4 квартали 2016 року та 1, 2, 3, 4 квартали 2017 року) не виникало.                     Як вбачається з матеріалів справи вказане судом першої інстанції встановлено не було, обставини відносно обов`язку позивача звернення до ТПП України щодо засвідчення обставин непереборної сили щодо неможливості подання податкових декларацій з рентної плати за спеціальне використання води за 1, 2, 3, 4 квартали 2016 року та 1, 2, 3, 4 квартали 2017 року судом не досліджувались, суд першої інстанції обмежився виключно наявністю у позивача Сертифікату № 1522 від 17 листопада 2014 року, при цьому не проаналізувавши зміст самого Сертифікату, тих обставин які він посвідчує та терміну на який такі обставини були посвідчені.                                                                                                                         Вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 01 жовтня 2019 року по справі № 805/385/17-а.                                        Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.                                                                      Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду – скасуванню.                                                                                Відповідно до положень ч.1  ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.                                                                      Підстави для розподілу судового збору відсутні, оскільки відповідачеві як суб`єкту владних повноважень такі судові витрати не відшкодовуються.                                                  Керуючись статтями   250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства   України, -      
                                                         ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 23 серпня 2019 р. у справі  № 200/8114/19-а – задовольнити.                                                                                          Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 серпня 2019 р. у справі  № 200/8114/19-а – скасувати.                                                                                           Прийняти нову постанову.                                                                                                    У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" в особі Дружківського виробничого управління  водопровідно-каналізаційного господарства до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення – рішення Головного управління ДФС у Донецькій області № 0042694301 від 11.03.2019 року – відмовити.                                                                      Повне судове рішення – 26 травня 2020 року.                                                            Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.                                                                                                              Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину. 
Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін
Судді                                                                                                     Т.Г. Гаврищук
                                                                                                               Л.В. Ястребова