Ухвала 
 
16 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 686/2696/18
провадження № 61-10218св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., 
Мартєва С. Ю.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа - ОСОБА_3 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - ОСОБА_3 , про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, у якому просила суд, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог: 
визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 15 серпня                     2013 року на ім`я ОСОБА_2 державним нотаріусом Хмельницької державної нотаріальної контори у спадковій справі № 705/2012, зареєстроване у реєстрі № 2-2225;
визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 15 серпня                                   2013 року на ім`я ОСОБА_2 державним нотаріусом Хмельницької державної нотаріальної контори у спадковій справі № 705/2012, зареєстроване у реєстрі № 2-2221.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області                       від 30 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 15 серпня                  2013 року на ім`я ОСОБА_2 державним нотаріусом Хмельницької державної нотаріальної контори Гребенніковою О. І. у спадковій справі № 705/2012, зареєстроване у реєстрі № 2-2225.
Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 15 серпня                  2013 року державним нотаріусом Хмельницької державної нотаріальної контори Гребенніковою О. І. на ім`я ОСОБА_2 у спадковій справі № 705/2012, зареєстроване у реєстрі № 2-2221.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1409,60 грн.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 16 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області                           від 30 жовтня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у  задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом відмовлено.
17 травня  2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 квітня 2019 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Тому у тексті цієї ухвали норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Необхідності виклику учасників справи для надання пояснень у справі не вбачається (немає).
Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
З огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії та складності справи, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.
Керуючись статтею 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - ОСОБА_3 , про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними, призначити до судового розгляду.
Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                     Є. В. Петров
                                                                                                                               
                                                                                                                С. Ю. Мартєв
       
                                                                                                                В. М. Сімоненко