ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
          Справа № 320/1254/19                                        Суддя (судді) першої інстанції: Брагіна О.Є.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2020 року                                                                      м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого - судді Земляної Г. В.
суддів:          Парінова А. Б., Собківа Я. М.
за участю секретаря Скидан С. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАПОЛІС"
на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року про повернення позовної заяви.
у справі №320/1254/19
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАПОЛІС"
до відповідача Києво-Святошинської об`єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області
про визнання незаконним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :
У березні 2019 року до Київського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІТАПОЛІС" з адміністративним позовом до Києво-Святошинської об`єднаної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про скасування рішення Святошинської ОДПІ Київської області від 08.08.2018 р. №3787/10/10-13-11-02 та зобов`язання відповідача прийняти податкову декларацію із введенням до інформаційних баз даних ДФС.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачам десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали. 
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначено, що позивачу необхідно подати суду позовну заяву, оформлену з дотриманням положень ч. 5 ст. 160 КАСУ у кількості екземплярів, що відповідає кількості учасників справи із зазначенням у ній: обґрунтування порушення прав та інтересів заявника із визначенням змісту порушених прав; наявності оригіналів письмових доказів, копії яких долучено до справи; посвідчення копій всіх приєднаних до матеріалів позовної заяви документів у порядку, встановленому ч. 5 ст. 94 КАСУ; надання квитанції про сплату судового збору за другу вимогу немайнового характеру у розмірі 1921,00 грн.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАПОЛІС" - повернуто позивачу.
Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачу, дійшов висновку, що позивачем не виконано своєчасно вимоги ухвали Київського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року, а саме: не надав суду витребувані документи, зокрема позовної заяви, оформленої з дотриманням положень ч.5 ст. 160 КАСУ у кількості екземплярів, що відповідає кількості учасників справи із зазначенням у ній: обґрунтування порушення прав та інтересів заявника із визначенням змісту порушених прав; наявності оригіналів письмових доказів, копії яких долучено до справи; посвідчення копій всіх приєднаних до матеріалів позовної заяви документів у порядку, встановленому ч. 5 ст. 94 КАСУ; надання квитанції про сплату судового збору за другу вимогу немайнового характеру у розмірі 1921,00 грн.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність ухвали суду першої інстанції та порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду.
Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що позивачем заявлено дві позовні вимоги, які є взаємопов`язаними та до одного відповідача, а отже підлягає сплаті саме, як за одну позовну вимогу. Також, апелянт зазначає, що ним подано до суду заяву про роз`яснення рішення суду, а отже строк на повернення позовної заяви зупиняється до моменту розгляду заяви заявника про роз`яснення рішення суду.
В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи. Відповідачем не подано відзив (заперечення) на апеляційну скаргу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалу суду слід скасувати, з наступних підстав.
Відповідно до частин 1 - 3 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.
Приписи пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України визначають, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Отже, єдиною підставою для повернення позовної заяви відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України є неусунення позивачем недоліків позовної заяви в установлений судом строк.
Як вбачається з матеріалів справи, що позивачем заявлено наступні позовні вимоги: скасування рішення Святошинської ОДПІ Київської області від 08.08.2018 р. №3787/10/10-13-11-02 та зобов`язання відповідача прийняти податкову декларацію із введенням до інформаційних баз даних ДФС.
В розумінні пункту 23 частини 1   статті 4 КАС України   похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
У відповідності до пункту 4 частини 1 статті 5 КАС України, рішенням, дією чи бездіяльністю   суб`єкта владних повноважень   порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Частиною першою   статті 21 КАС України   передбачено, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.
Приписами частини 1   статті 172 КАС України   визначено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що пов`язаність вимог вказує на те, що вони зумовлені одними й тими же відносинами та/або спрямовані до одного відповідача. При розгляді кількох пов`язаних між собою вимог важливо встановити їхній взаємозв`язок, належність до адміністративної юрисдикції та підсудність одному адміністративному суду.
Таким чином, позивач може звернутися, зокрема, до суду з позовною заявою, в якій об`єднано декілька вимог, однак ці вимоги мають бути пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами.
Відповідно до частини 3   статті 6 Закону України "Про судовий збір"   у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Колегія суддів звертає увагу, що у постанові від 14 березня 2017 року по справі      №п/800/559/16 Верховний Суд України дійшов висновку, що   "вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою".
З урахуванням висновків Верховного Суду України, зазначених у постанові від 14 березня 2017 року по справі №п/800/559/16, позивачем в позовній заяві було заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру, оскільки позовні вимоги в частині скасування рішення відповідача є передумовою для застосування іншого способу захисту порушеного права, шляхом зобов`язати вчинити дії.
Таким чином, ставка судового збору за подання позову у цій справі складала 1921,00  грн, а не 3842,00 грн - за дві вимоги немайнового характеру, як було встановлено судом першої інстанції.
Враховуючи встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність у суду першої інстанції підстав для повернення позовної заяви, оскільки заявлені позивачем позовні вимоги є взаємопов`язаними та позивачем сплачено судовий збір правомірно у розмірі 1921,00 грн.
Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до вимог статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. 
Аналогічна норма закріплена також у статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.
Європейським судом з прав людини також вказується про те, що при застосуванні процедурних правил національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення від 26 липня 2007 року у справі «Walchli v. France», від 8 грудня 2016 року «ТОВ «Фріда» проти України»).
Зокрема, у рішенні по справі «Miragall Eckolano v.» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Perez de Rada Cavanilles v.»      від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Також, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що позивачем викладено позовні вимоги на власний розсуд, а суд не позбавлений права надати належну оцінку даним доводам під час розгляду справи по суті.
Щодо твердження апелянта, що ним надіслано до суду першої інстанції заяву про роз`яснення рішення суду, колегією суддів відхиляє дані твердження апелянта, оскільки в матеріалах справи відсутня дана заява, а наявна апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції без руху.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушення норм матеріального і процесуального права призвели до помилкового вирішення справи, а тому ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Статтею 320 КАС України визначено, що підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга апелянта підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасування, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 242, 246, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАПОЛІС" - задовольнити.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року про повернення позовної заяви - скасувати, а справу №320/1254/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАПОЛІС" до Києво-Святошинської об`єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області  про визнання незаконним та скасування рішення направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови буде складено протягом п`яти днів з моменту його проголошення.
Головуючий суддя:                                                                      Г. В. Земляна

Судді:                                                                                          А. Б. Парінов 

                                                                                                    Я. М. Собків          

Повний текст постанови складено 18 березня 2020 року.