ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 травня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 337/4747/19(2-а/337/85/2019)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Головко О.В.,     
  
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14 листопада 2019 року (суддя суду 1 інстанції Мурашова Н.А.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції Департаменту патрульної поліції Мітусова Дмитра Євгеновича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,- 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції Департаменту патрульної поліції Мітусова Дмитра Євгеновича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову серії ЕАК №1637197 від 18.10.2019 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення .
Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14.11.2019 позов задоволено. Постанову інспектора поліції 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Мітусова Дмитра Євгеновича ЕАК №1637197 від 18.10.2019р. про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00грн. скасовано.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що факт вчинення позивачем порушення ПДР зафіксовано на відеозапису, який доданий до відзиву, і на якому чітко видно, що після зупинки позивач не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію. Вважає, що позивач не надав жодних доказів, які б спростували факт вчинення ним адміністративного правопорушення, Посилання позивача на процесуальні недоліки не є самостійною підставою для визнання постанови незаконною.
Отже, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем законно та обґрунтовано було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
У відповідності до вимог  статті 311 КАС України  справа розглянута в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено, що 18.10.2019 інспектором роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Департаменту патрульної поліції Мітусовим Д. Є. було складено постанову про накладання адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК №1637197, в якій зазначено що 18.10.2019 в 00.13год. позивач, керуючи автомобілем RENAULT MAGNUM AE 430-18, державний номер НОМЕР_1 , в м. Дніпро, Запорізьке шосе, район будинку №69, в порушення п.9.9. «б»  ПДР, маючи технічну несправність лівого габариту, після зупинки працівниками поліції не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію.
Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. (а.с. 40)
Згідно п.п 9.9 «б» ПДР аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу працівника поліції або внаслідок засліплення водія світлом фар.
Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів у вигляді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.
Судом досліджено відеозапис, наданий відповідачем на дисковому носії, з якого слідує, що позивач, керуючи транспортним засобом RENAULT MAGNUM AE 430-18, державний номер НОМЕР_1 , увімкнув правий поворот та здійснив зупинку праворуч.
Також, відповідно до вищевказаного відеозапису з відеорегістратора патрульного поліцейського автомобіля, який не має функцію аудіо запису (відео без звука) встановлено, що транспортний засіб інспектора з увімкненими проблисковими маячками синього кольору рухався за вантажним автомобілем під керуванням позивача, та у певний момент позивач зупинився, поліцейський автомобіль також зупинився, поліцейський вийшов зі службового автомобіля і пішов у бік вантажного автомобіля. 
Відеозаписом не відображено спілкування водія з інспектором. Через деякий час на вантажному автомобілі включилась аварійна світлова сигналізація.
При цьому, на даному відеозапису не зафіксовано, що поліцейські, подали позивачу вимогу зупинитися з дотриманням положень п.8.9  ПДР, відповідно до яких вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою:
а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; 
б)увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або)спеціального звукового сигналу; 
в)гучномовного пристрою;
г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу.
Отже, доводи позивача про самостійну зупинку і відсутність жодних вимог з боку поліцейських, відповідачами не спростовано, оскільки вчинення поліцейськими жодних зазначених дій відеозаписом не зафіксовано.
За встановлених обставин, доводи відповідача про те, що позивач був зупинений за допомогою переключання з ближнього на дальнє світло фар, судом першої інстанції обґрунтовано визнано безпідставними, недоведеними і такими, що не ґрунтуються на вимогах п.8.9  ПДР.
Отже, досліджений носій відеоінформації, долучений відповідачем до матеріалів справи як доказ на підтвердження правомірності своїх дій з приводу притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення не містить доказів вчинення позивачем порушення п.9.9 «б»  ПДР  і відповідно наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Крім того, відповідно до частини другої та третьої    статті 283 КУпАП    постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
З матеріалів справи слідує, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь - яку фіксацію правопорушення.
Водночас, приписами частини 3    статті 283 КУпАП  передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.        
У разі відсутності в оскаржений постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис саме події порушення    Правил дорожнього руху, наданий відповідачем відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Таке правозастосування узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31.01.2019 року в справі № 464/2309/17.
Інших належних та допустимих доказів в розумінні статті 72 КАС України, які б підтверджували факт порушення позивачем правил дорожнього руху, матеріали адміністративної справи не містять та відповідачем до суду надано не було.
Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно встановлено обставини, що мають значення для справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального з дотриманням норм процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись статтями  241-245,  250,  315,  316,  321,322,  327,  329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.
Рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14 листопада 2019 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та за приписами частини 3 статті 272 КАС України є остаточною та оскарженню не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      О.В. Головко