ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/74/20                                                                   

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

07 квітня 2020 року                                                                                                      м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Бужак Н. П.
Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.
За участю секретаря: Гайворонського В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року, суддя Рідзель О.А., у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Перший Київський машинобудівний завод" до Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області про скасування постанов,-
У С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство "Перший Київський машинобудівний завод" звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, в якому просило:
- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №60918239 від 20.12.2019 року; 
- скасувати постанову про арешт майна боржника ВП №60918239 від 20.12.2019 року;
- скасувати постанову про приєднання виконавчого провадження ВП №60918239 до зведеного виконавчого провадження №59680285 від 20.12.2019 року.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Драбівський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Крім того, апелянтом подано клопотанням про відстрочення сплати судового збору.
Щодо клопотання АТ «Перший Київський машинобудівний завод» та Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління МЮ про відкладення розгляду справи, то колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з огляду на те, що матеріали справи містять достатньо доказів стосовно прав та обов`язків сторін. Крім того,  позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому викладено доводи та заперечення стосовно апеляційної скарги, а нових доказів, які б свідчили про неможливість розгляду справи у даному судовому засіданні, ні позивач, ні відповідач не заявили.
Також колегія суддів враховує скорочені строки розгляду даної категорії справ, визначені ст. 287 КАС України, а тому доводи Драбівського районного відділу державнолї виконавчої служби про отримання відзиву на апеляційну скаргу лише 02.04.2020 року та необхідність надання строку для ознайомлення з ними та написання заперечень є безпідставними.
Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою старшого державного виконавця Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Носенка В.М. від 20.12.2019 року відкрито виконавче провадження ВП №60918239 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-11853-23 У, виданої 05.11.2019 року ГУ ДПС у м. Києві, про стягнення з АТ "Перший Київський машинобудівний завод" заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 12 267 904,70 грн; стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 1 226 790,47 грн.
В рамках виконавчого провадження №60918239 відповідачем винесено:
- постанову про арешт майна боржника від 20.12.2019 року, за якою накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику;
- постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження від 20.12.2019 року, за якою приєднано виконавче провадження №60918239 до зведеного виконавчого провадження №59680285.
Вважаючи вказані постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника, про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження протиправними та такими, що прийняті з порушенням норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав та інтересів з відповідним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок та умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі не виконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404).
Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання рішень - це сукупність дій визначених у Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч.1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
20 жовтня 2019 року набув чинності Закону України № 145-ІХ від 02.10.2019 року "Про визнання таким, що втратив чинність, Закон України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації". Відповідно до п.3 розділу 3 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.
З аналізу вищевикладеної норми слід дійти висновку, що останньою врегульовано питання можливості вчинення виконавчих дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації". При цьому, вищенаведеною нормою передбачено лише виключення, яке стосується саме стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.
Відповідно до Додатку 2 до Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" від 07.07.1999 року № 847-XIV відкрите акціонерне товариство "Більшовик" (03680, м. Київ, пр. Перемоги, 49/2; код ЄДРПОУ 14308569) включене до Переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані; Орган управління Мінпромполітики.
Згідно з наказом Фонду державного майна  України від 10.05.2018 року №624 змінено повне найменування Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Більшовик" на акціонерне товариство "Перший Київський машинобудівний завод", скорочене найменування з ПАТ "НВП "Більшовик" на АТ "ПКМЗ". 
Станом на 20.10.2019 року до Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" включено дані про Відкрите акціонерне товариство "Більшовик", правонаступником якого є позивач.
Враховуючи, що позивач відноситься до об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", і це не заперечується сторонами, а отже, з 20.10.2019 року будь-які виконавчі дії щодо позивача, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами, заборонено вчиняти Законом протягом трьох років.
Посилання відповідача на положення Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" суд вважає безпідставними, з огляду на те, що останній не врегульовує спірні правовідносини щодо можливості вчинення виконавчих дій відносно майна державних підприємств, а встановлює мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств. 
Доводи відповідача  про те, що Закон № 145-ІХ не містить заборон щодо прийняття рішень виконавцем шляхом винесення постанов, а забороняє виключно вчиняти виконавчі дії, колегія суддів розцінює критично, оскільки відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 145-ІХ від 02.10.2019 року "Про визнання таким, що втратив чинність Закон України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", які і полягають, зокрема, у прийнятті постанов.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними та скасування постанов старшого державного виконавця Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Носенка В.М. від 20.12.2019 року №60918239 про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника та про приєднання виконавчого провадження ВП №60918239 до зведеного виконавчого провадження.
Правова позиція щодо заборони відчуження майна підприємств, які не підлягають приватизації, була висловлена Верховним Судом у справі №580/3147/19, постанова від 18 лютого 2019 року.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Згідно з ч. 1 ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.
Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 272 КАС України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 271, 272, 287, 308, 310, 313, 315, 313, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач:                                                                                Бужак Н.П.

Судді:                                                                                          Костюк Л.О.

                                                                                                    Кобаль М.І.

Постанову виготовлено: 07 квітня 2020 року.