П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 травня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/7581/19	

Категорія: 112010200          Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.
          Час і місце ухвалення: 17:07, м. Одеса
          Дата складання повного тексту: 18.02.2020 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого  – Бітова А.І.
суддів             – Лук`янчук О.В.
                       – Ступакової І.Г.
при секретарі – Рощіній К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання неправомірними дій,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Одеській області (з урахуванням уточненого адміністративного позову) про:
-          визнання протиправними дій відповідача щодо виконання розрахунку 100% підвищення до пенсії без урахування основного розміру пенсії 15 228 грн.; 
-          зобов`язання відповідача, починаючи з 01 березня 2018 року провести розрахунок 100% підвищення до пенсії на підставі чинного пенсійного законодавства та виплатити різницю між нарахованою та отриманою пенсією; 
-          зобов`язання відповідача надати суду звіт про виконання рішення суду.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що застосування ГУПФ України в Одеській області п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" в кореспонденції з приписам ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" щодо максимального розміру пенсії є неправомірним, оскільки п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №103 відсилає до п.1 цієї постанови, який містить вичерпне унормування перерахунку пенсії, призначеної згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", без будь-яких застережень щодо обмеження такої розрахункової величини (як 100% підвищення пенсії) приписами інших нормативно-правових актів.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що з 01 січня 2018 року згідно з ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", максимальний розмір пенсій призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів установлених для осіб, які втратили працездатність. Зазначений Закон є чинним з 01 жовтня 2011 року та неконституційним не визнавався.
Також, відповідач зазначив, що з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає 14 970 грн., а тому позивачу з 01 січня 2019 року максимальний розмір пенсії встановлений у розмірі 14 970 грн., а тому станом на час перерахунку пенсії позивача з 01 вересня 2019 року п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №103 не діяв, в результаті автоматизованою підсистемою, на яку закладено врахування максимального розміру, під час процедури перерахунку не враховано скасоване положення  п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №103 та залишено попередньо визначений максимальний розмір пенсії 14 970 грн. 
З урахуванням нормативно передбаченого продовження розстрочення виплати пенсії згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №804 підсумок пенсії позивача при перерахунку з 01 грудня 2019 року становить 15 228 грн. та не був обмежений, оскільки максимальний розмір з 01 грудня 2019 року становить 16 380 грн., що перевищує підсумок пенсії позивача.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 (ІН1732016914, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до ГУПФ України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено у повному обсязі.
Визнано протиправними дії ГУПФ України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) щодо здійснення ОСОБА_1 (ІН1732016914, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) перерахунку пенсії, виходячи із основного розміру пенсії 15 228 грн., обмеженого максимальним розміром пенсії з 01 березня 2018 року. 
Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (ІН1732016914, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) пенсії, виходячи із основного розміру пенсії 15 228 грн. без обмеження максимальним розміром з 01 березня 2018 року, з урахуванням здійснених виплат. 
Рішення суду в частині стягнення пенсії за один місяць підлягає негайному виконанню.
Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) подати до суду протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили звіт про виконання судового рішення.
Стягнуто з ГУПФ України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІН1732016914, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 768,40 грн.
В апеляційній скарзі ГУПФ України в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги:
-          право на отримання основного розміру пенсії в сумі 15 228 грн. виникло у позивача саме з 01 грудня 2018 року відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року по справі №420/2406/19. Апелянт вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії саме з 01 березня 2018 року, оскільки право на основний розмір пенсії - 15 228 грн. - виникло у позивача лише в грудні 2018 року;
-          починаючи з 01 січня 2018 згідно із ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" максимальний розмір пенсій (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деякі інших осіб", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність;
-          суди не вправі втручатися в діяльність державних органів, що застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Відтак, задоволення судом першої інстанції позовної вимоги про врахування основного розміру пенсії в чітко визначеній сумі 15 228 грн. з невірної дати свідчить про вихід суду за межі завдань адміністративного судочинства та повноважень при прийнятті судового рішення.
-          апелянт категорично не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо встановлення контролю за виконанням судового рішення, зважаючи на те, що всі рішення, які набрали законної сили, відповідно до ст. 370 КАС України є обов`язковими до виконання на всій території України та позивачем не наведено відповідних доказів які б могли свідчити, що прийняте рішення в подальшому може бути не виконане відповідачем.
У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу вказується, що рішення суду першої інстанції є чітким, зрозумілим, законним та обґрунтованим.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:
ОСОБА_1 пенсійним органом з 28 червня 2002 року призначено пенсію за вислугу років, що підтверджено розрахунком пенсії (а.с. 45).
Відповідно до перерахунку пенсії за пенсійною справою ЮО108079 – Міноборони ОСОБА_1 , з 01 січня 2018 року позивачу здійснено перерахунок пенсії виходячи із основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення (вислуга років 44) у розмірі 14 269,50 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії для розрахунку підвищення: 13 730 грн., попередньої суми пенсії 6 133,05 грн., підвищення 3 798, 48 грн. (50% від 7 596, 95), що складає 9 931,53 грн. (а.с. 60, зворотній бік).
Згідно з перерахунку пенсії за пенсійною справою ЮО108079 ОСОБА_1 , з 01 січня 2019 року позивачу здійснено перерахунок пенсії, виходячи із основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення (вислуга років 44) у розмірі 15 228 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії для розрахунку підвищення: 14 970 грн., попередньої суми пенсії 6 133,05, підвищення 6 627, 71 (75% від 8 836,95) з надбавками, що складає 12 760,76 грн. 
У свою чергу, відповідно до перерахунку пенсії за пенсійною справою ЮО108079 ОСОБА_1 , з 01 грудня 2019 року позивачу здійснено перерахунок пенсії, виходячи із основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення (вислуга років 44) у розмірі 15 228 грн., з урахуванням попередньої суми пенсії 6 133,05 грн. та підвищення 6 821,21 грн. (75% від 9 094,95) з надбавками, що складає 12 954,26 грн.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звернувся до ГУПФУ в Одеській області із зверненням (вхід. №2320/а-11 від 17 вересня 2019 року), в якому просив здійснити розрахунок 100% підвищення до пенсії на підставі чинного пенсійного законодавства, зазначивши, що при проведенні перерахунку пенсії у вересні 2019 року не враховано того, що основний розмір пенсії, який станом на 01 вересня 2019 року складає 15 228 грн. 
ГУПФ України в Одеській області листом від 01 жовтня 2019 року вих. №232А-11 повідомило позивача про те, що ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" визначено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, що з 01 січня 2018 року становить 14 970 грн. та п.2 постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб" було установлено, що виплату перерахованих пенсій з 01 січня 2020 року проводити - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року. Внаслідок перерахунку пенсія позивача обчислена за рішенням суду з грошового забезпечення відповідно до довідки Одеського обласного військового комісаріату від 22 листопада 2018 року №ЮО108079 становить 15 228 грн. та з урахуванням максимального розміру пенсії сума пенсії для розрахунку підвищення становить 14 970 грн. відповідно підвищення 8 836,95 грн. (а.с.16).
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-14, 73, 74, 77, 78 КАС України, ч.7 ст. 43, ч.4 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які регулюють спірні правовідносини.
Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.4 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені ч.2 ст. 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Так, матеріалами справи підтверджено, що позивачу з 01 січня 2018 року здійснювались перерахунки пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".
З досліджених вищезазначених перерахунків вбачається, що у випадках, коли основний розмір пенсії позивача - 90% грошового забезпечення перевищував розмір 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, відповідачем для проведення розрахунку пенсії позивачу за основу був взятий основний розмір пенсії саме у розмірі 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Згідно з ч.7 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень.
Разом з тим, суд зазначає, що вище зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року.
Зокрема, Конституційний суд України зазначив, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-XII, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч.5 ст. 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Так, у резолютивній частині рішення Конституційний суд України зазначив: визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-XII зі змінами, а саме:
- ч.7 ст. 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень.
Згідно з вимогами п.2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016, зокрема, ч.7 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Відповідно до норм чинного законодавства рішення Конституційного суду України є обов`язковим до виконання на всій території України, остаточним та не може бути оскарженим.
Таким чином, суд зазначає, що з 20 грудня 2016 року відсутня ч.7 ст. 43 в Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №1774-VIII, який прийнятий 06 грудня 2016 року, вперше опублікований в газеті "Голос України" 27 грудня 2016 року та набрав чинності відповідно до прикінцевих положень з 01 січня 2017 р., у ч.7 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" слова і цифри "у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 р." замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".
Таким чином, зміни, внесені Законом України №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відсутня ч.7 ст. 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.
Даний висновок узгоджується з позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17, від 12 березня 2019 року у справі №522/3049/17 та від 15 квітня 2019 року у справі №127/4270/17, від 09 вересня 2019 року у справі №463/925/17
Судова колегія не приймає доводи апелянта щодо застосування до спірних правовідносин ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (в редакції чинній на час здійснення позивачу перерахунку пенсії) максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не може перевищувати 10 740 грн.
Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень цього ж Закону, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Матеріалами справи підтверджено, що позивачу була призначена пенсія 28 червня 2002 року.
Судова колегія вважає, що до спірних правовідносин має бути застосовані норми прямої дії Конституції України та Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", на підставі та межах якого позивачу й призначена пенсія.
Відповідно до ч. 4 ст. 7 КАС України, якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.
Отже, враховуючи, що ч.7 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, визнана неконституційною та втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/201, аналогічні положення в Законі "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" не можуть бути застосовані судом. 
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Судова колегія не приймає довід апелянта про те, що право на отримання основного розміру пенсії в сумі 15 228 грн. виникло у позивача саме з 01 грудня 2018 року відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року по справі №420/2406/19, виходячи з наступного.
Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року зобов`язано перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом №2262-XII до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із цим Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до Постанови №704.
Як вбачається з оновленої довідки Обласного військового комісаріату №ЮО108079 від 22 листопада 2918 року про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України, розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 визначений саме станом на 01 березня 2018 року.
Отже, висновок суду першої інстанції щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії саме з 01 березня 2018 року відповідає вимогам Постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року та наявній в матеріалах справи довідці.
Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції, що відповідач не довів правомірність своїх дій, у зв`язку із чим позов є обґрунтованим та належить задоволенню повністю шляхом визнання протиправними дії ГУПФ України в Одеській області щодо здійснення ОСОБА_1 перерахунку пенсії, виходячи із основного розміру пенсії 15 228 грн., обмеженого максимальним розміром пенсії з 01 березня 2018 року та зобов`язання ГУПФ України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, виходячи із основного розміру пенсії 15 228 грн. без обмеження  максимальним розміром з 01 березня 2018 року, з урахуванням здійснених виплат. 
Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Судова колегія зазначає, що ст. 382 КАС України вказує, що зобов`язання відповідача подати звіт є правом суду, водночас КАС України не містить обмежень використання судом першої інстанції такого повноваження.
Судова колегія не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права, які б могли стати підставою для скасування судового рішення в цій частині.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, та є тотожними відзиву на адміністративний позов, факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.
Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 29 травня 2020 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.