ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
29 квітня 2020 року           справа №200/11298/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г.,  Геращенка І.В., Компанієць І.Д., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року у справі № 200/11298/19-а (головуючий суддя І інстанції - Ушенко С.В.), складене у повному обсязі 18 лютого 2020 року у м. Слов`янськ Донецької області за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                        ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2019 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (з урахуванням уточнень) про визнання  протиправними дії відповідача щодо неврахування до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1- 2 років 2 місяців 09 днів та додатково страхового стажу 2 роки за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах та зобов`язати зарахувати до пільгового стажу на підземних роботах за Списком № 1 періоди роботи: у ДП «ВК «Краснолиманська» з 04 жовтня 1993 року  по 17 січня 1995 року у кількості 1 рік 3 місяців 12 днів, у шахті «Стаханова» з 09 березня 1995 року по 25 жовтня 1995 року у кількості 7 місяців 16 днів,  в ОП «Шахта 1/3 «Новогродівська» з 12 березня 1996 року по 29 вересня 1997 року у кількості 1 рік 6 місяців 17 днів, у ВП «Шахта 5/6» з 10 вересня 1998 року по 08 квітня 1999  року у кількості 6 місяців 28 днів, в ОП «Шахта 1/3 «Новогродівська» з 21 червня 1999 року по 27 листопада 1999 року у кількості 5 місяців 6 днів, у шахті «Стаханова» з 07 серпня 2000 року  по 05 березня 2002 року у кількості 1 рік 6 місяців 28 днів, у ВП «Шахта «Центральна» ДП «Мирноградвугілля» з 16 вересня 2002 року по 19 вересня 2002 року у кількості 4 дні, у ВП «Шахта «Центральна» ДП «Мирноградвугілля» з 21 вересня 2002 року по 25 вересня 2004 року у кількості 2 роки 0 місяців 4 дні,  у ДП «ВК «Краснолиманська» з 09 березня 2005 року по 30 вересня 2005 року у кількості 6 місяців 22 дні,  в ОП «Шахта «Родинська» з 06 лютого 2006 року по 18 листопада 2006  року у кількості 9 місяців 8 днів, у ТОВ «Краснолиманське» з 02 квітня 2012 року по 09 грудня 2012 року у кількості 8 місяців 7 днів, у ДП «ВК «Краснолиманська» 17 грудня 2012 року по 18 вересня 2013 року у кількості 9 місяців 02 дні, у ТОВ «Краснолиманське» з 19 вересня 2013 року по 30 вересня 2014 року у кількості 1 рік 0 міс. 11 днів, у ДП «ВК «Краснолиманська» з 07 жовтня 2014 року по 07 серпня 2017 року у кількості 2 роки 10 місяців 0 днів, у ВП «Шахта «Капітальна» з 02 листопада 2017 року по 26 квітня 2018 року у кількості 5 місяців 24 дні і зарахувати до страхового стажу додатково 2 роки за кожний повний рік неврахованого стажу на підземних роботах та зобов`язати нарахувати і виплатити пенсію у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 19 березня 2019 року (а.с. 4-9, 60-62).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року  позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 056650001027 від 25 травня 2019 року про перерахунок пенсії ОСОБА_1 в частині не зарахування до його пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи під час страйків і безоплатних відпусток відповідно до уточнюючих довідок підприємств, наданих із заявою від 19 березня 2019 року № 1198. Зобов`язано Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області з урахуванням висновків суду повторно розглянути заяву ОСОБА_1  від 19 березня 2019 року № 1198 про перерахунок пенсії в порядку, визначеному Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 116-121).
Не погодившись з вищевказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та  процесуального права, просив суд змінити рішення  суду першої інстанції, а саме зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового  стажу на підземних роботах спірні періоди роботи заявлені в позовній заяві із вказанням  додаткового зарахування  до страхового стажу 2 роки та вказати в резолютивній частині всі спірні періоди роботи заявлені в позовній заяві із вказанням кількості днів для зарахування до стажу.
В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначив, що захист його прав полягає саме в аналізі та зарахуванні конкретної кількості років, місяців, днів пільгового стажу за кожним окремим періодом роботи та нарахування та виплату пенсії у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу).
При цьому, зазначив, що ефективний спосіб захисту має полягати у виключенні подальшого звернення до суду за захистом порушених прав (а.с. 131-137).
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,  про що свідчить наявна в матеріалах справи копія паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , з 26.04.2018 року перебував на обліку як отримувач пенсії по інвалідності 3 групи внаслідок загального захворювання, а  з 19.03.2019 року є пенсіонером та отримувачем пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 10).
19 березня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою № 1198 про перерахунок пенсії (а.с. 11).
Рішенням Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 056650001027 від 25 травня 2019 року позивача переведено на пенсію за віком згідно ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До страхового стажу позивачеві зараховано 37 років 07 місяців 16 днів, в тому числи за Списком № 1- 13 років (а.с. 67). 
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не зараховано до пільгового стажу позивача прогули, страйки, безоплатні відпустки, легка праця. При цьому, у вказаному рішенні відповідачем не визначено періодів, які не зараховано позивачеві до пільгового стажу роботи, а також не здійснено посилання на нормативно-правові акти, на підставі яких такі періоди роботи не зараховано.
Не погодившись із рішенням управління позивач звернувся до суду із даним позовом, зазначивши, що відповідачем неправомірно не враховано всі періоди пільгового стажу, а саме 2 роки 2 місяці 09 днів та додатково 2 роки страхового стажу.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що  рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 056650001027 від 25 травня 2019 року в частині не зарахування до пільгового стажу позивача за Списком № 1 періодів роботи під час страйків і безоплатних відпусток відповідно до уточнюючих довідок підприємств, наданих із заявою від 19 березня 2019 року № 1198 підлягає скасуванню.
При цьому, зобов`язано управління з урахуванням висновків суду повторно розглянути заяву ОСОБА_1   від 19 березня 2019 року № 1198 про перерахунок пенсії в порядку, визначеному Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».          Суд першої інстанції виходив з того, що у спірному рішенні відповідачем не визначено періодів, які не зараховано позивачеві до пільгового стажу роботи, а також не здійснено посилання на нормативно-правові акти, на підставі яких такі періоди роботи не зараховано.
Суд апеляційної інстанції частково погоджується з рішенням суду першої інстанції частково, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції надає оцінку рішенню суду першої інстанції виключно в рамках апеляційної скарги позивача, відтак розглядає питання доцільності внесення змін до резолютивної частини рішення суду в частині зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового  стажу на підземних роботах спірні періоди роботи заявлені в позовній заяві із вказанням  додаткового зарахування  до страхового стажу 2 роки та вказання в резолютивній частині всі спірні періоди роботи заявлені в позовній заяві із зазначенням календарної їх кількості днів для зарахування до стажу.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені  Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV (далі - Закон № 1058).
Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058).          
Частиною 1 статті 44 Закону № 1058 передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій затверджений  Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N 1566/11846.
Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунку та поновлення  пенсії визначений Розділом 2 цього Порядку.
Підпунктом 2 пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). 
Частинами 1, 3 ст. 44 Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Згідно з пунктом 4.2. Порядку 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 
1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 
2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 
3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;
4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Пунктом 4.3 Порядку передбачено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Пунктом 4.7 Порядку передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Слід також зазначити, що відповідно до п. 7 ч.  4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління пенсійного фонду України 22 грудня 2014 року за № 28-2 (далі - положення), серед основних завдань управління є, зокрема,  завдання призначати (здійснювати перерахунок) і виплату пенсії, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства.
Відтак, тільки Пенсійний фонд (та його структурні підрозділи) наділені повноваженнями щодо призначення/перерахунку пенсії.
Таким чином, з урахуванням вищезазначених норм, після отримання заяви позивача про перерахунок пенсії, відповідач повинен був розглянути її та прийняти вмотивоване рішення із наданням оцінки кожному періоду роботи позивача.
Рішенням Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 056650001027 від 25 травня 2019 року позивача переведено на пенсію за віком згідно ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До страхового стажу позивачеві зараховано 37 років 07 місяців 16 днів, в тому числи за Списком № 1- 13 років (а.с. 67). 
Як вбачається з рішення пенсійного органу, ним не зараховано до пільгового стажу позивача прогули, страйки, безоплатні відпустки, легка праця. 
При цьому, у вказаному рішенні відповідачем не визначено періодів, які не зараховано позивачеві до пільгового стажу роботи, які зараховано до такого стажу, а також не здійснено посилання на нормативно-правові акти, на підставі яких такі періоди роботи не зараховано.
Однак, відповідач у відзиві на адміністративний позов позивача (а.с. 53-55) зазначає, що низка періодів роботи зараховано до пільгового стажу роботи за фактично відпрацьований час згідно довідок про підтвердження наявного трудового стажу та спуски в шахту, однак не зараховано прогули, страйки, безоплатні відпустки, легка праця.
Враховуючи те, що в спірному рішенні пенсійного органу відсутні посилання на норми діючого законодавства, які стали підставою для зарахування/незарахування  певних періодів роботи до пільгового стажу позивача за Списком № 1, відсутній аналіз причин зарахування чи відмови у зарахуванні спірних періодів роботи, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про необхідність часткового скасування рішення суду першої інстанції.
При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
У юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право голови держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуд у рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати "дискреційні повноваження", користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.
На думку суду, з боку державних органів відбувається підміна понять, оскільки не будь-які повноваження органів влади з ухвалення рішень, є дискреційними. Дискреція діє тільки у разі, коли у рамках закону держорган може приймати різні рішення.
Суд апеляційної інстанції ще раз наголошує, що управлінням не прийнято рішення по суті вимог (перерахунок пенсії або відмова у його проведенні), не надано оцінки заяви позивача про такий перерахунок, відтак у суду відсутнє права на втручання в дискреційні повноваження управління щодо надання оцінки наявності у позивача права на спірний перерахунок, відтак позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача прийняти рішення про перерахунок пенсії із зазначенням календарної їх кількості  є передчасними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки визначення періодів зарахування або відмови у зарахування певної кількості днів до пільгового стажу повинні буди відображення у рішення пенсійного Фонду з посиланням на пенсійне законодавство.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Стаття 13  Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції, враховуючи відсутність у спірному рішенні  аналізу причин зарахування чи відмови у зарахуванні спірних періодів роботи позивача (в рамках апеляційної скарги), погоджує висновок суду першої інстанції позивача в частині повторного розгляду заяви про перерахунок пенсії, однак вважає за необхідне вказати, які саме періоди роботи позивача мають бути розглянуті відповідачем при повторному розгляді заяви.
При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, що вимоги позивача про вказання судом календарної чисельності днів пільгового стажу до зарахування зазначені  позивачем у позовній заяві та апеляційній скарзі є передчасними, оскільки управління наділено виключними повноваженнями на призначення/перерахунок пенсії і суд не може втрутитись в його дискреційні повноваження до прийняття органом рішення по даному питанню.
Відтак, резолютивна частина рішення підлягає зміні в частині вказання періодів роботи позивача мають бути розглянуті відповідачем при повторному розгляді заяви.. 
Що стосується позовних вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу додатково 2 роки за кожний повний рік стажу на підземних роботах та нарахувати і виплатити пенсію  у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) позивача, визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України  завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Тобто, захисту підлягають права та інтереси особи, в даному випадку позивача, які на час звернення до суду вже порушені суб`єктом владних повноважень і щодо яких виник спір.
Враховуючи наведені приписи діючого законодавства, вказані вимоги є передчасними, оскільки на час розгляду справи відповідачем не розглянуто повторно заяву позивача про перерахунок пенсії з урахуванням висновків суду та не прийнято відповідне рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є  неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги зі зміною резолютивної частини рішення.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Змінити абзац третій резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року у справі № 200/11298/19-а, виклавши його в наступній редакції:
«Зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (ЄДРПОУ 42169323; 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, будинок 13) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 )  від 19 березня 2019 року № 1198 та прийняти відповідне рішення про перерахунок пенсії в порядку, визначеному Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо періодів роботи ОСОБА_1  в ДП «ВК «Краснолиманська» з 04 жовтня 1993 року  по 17 січня 1995 року,   шахті «Стаханова» з 09 березня 1995 року по 25 жовтня 1995 року,   ОП «Шахта 1/3 «Новогродівська» з 12 березня 1996 року по 29 вересня 1997 року,  ВП «Шахта 5/6» з 10 вересня 1998 року по 08 квітня 1999  року,  ОП «Шахта 1/3 «Новогродівська» з 21 червня 1999 року по 27 листопада 1999 року, шахті «Стаханова» з 07 серпня 2000 року  по 05 березня 2002 року,  ВП «Шахта «Центральна» ДП «Мирноградвугілля» з 16 вересня 2002 року по 19 вересня 2002 року,  ВП «Шахта «Центральна» ДП «Мирноградвугілля» з 21 вересня 2002 року по 25 вересня 2004 року,  у ДП «ВК «Краснолиманська» з 09 березня 2005 року по 30 вересня 2005 року,   ОП «Шахта «Родинська» з 06 лютого 2006 року по 18 листопада 2006  року,  ТОВ «Краснолиманське» з 02 квітня 2012 року по 09 грудня 2012 року,  ДП «ВК «Краснолиманська» 17 грудня 2012 року по 18 вересня 2013 року,  ТОВ «Краснолиманське» з 19 вересня 2013 року по 30 вересня 2014 року,  ДП «ВК «Краснолиманська» з 07 жовтня 2014 року по 07 серпня 2017 року, у ВП «Шахта «Капітальна» з 02 листопада 2017 року по 26 квітня 2018 року   з зазначенням кількості днів для зарахування до пільгового стажу  або відмови у зарахуванні до пільгового стажу з посиланням  на нормативно-правові акти, на підставі яких такі періоди роботи не зараховано ».
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року у справі № 200/11298/19-а - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, та продовжується на строк  дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України щодо запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).
Повне судове рішення складено 29 квітня 2020 року.

Судді                                                                                     Т.Г.Арабей                          
                                                                                                 І.В. Геращенко
                                                                                             І.Д. Компанієць