Номер провадження: 33/813/385/20
Номер справи місцевого суду: 522/217/20 
Головуючий у першій інстанції Абухін Р.Д. 
Доповідач Мандрик В. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2020 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Мандрик В.О., за участю захисника Бессараба П.А., в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 та її представника – адвоката Терещенка О.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 154 КУпАП,-

встановив:
Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2020 року 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 
визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 154 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу у розмірі 85 гривень з конфіскацією тварини – собаки породи Бельгійська овчарка, стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок, за те, що о 19 годині, 08.11.2019 року, заходячись за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська/пров. Місячний, вигулюючи свою собаку породи Бельгійська вівчарка у порушення правил вигулювання, в результаті чого собака вкусила за руку ОСОБА_2 , спричинивши їй тілесні ушкодження.
В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , з постановою суду не погоджується, вважає її незаконною, зазначає, що судом при розгляді справи взагалі не взято до уваги те, що з протоколом про адміністративне правопорушення вона повністю не погоджувалась, оскільки як зазначено в даному протоколі травму ОСОБА_2 отримала від своєї собаки. Також, звертає увагу на те, що судом першої інстанції не було встановлено, який саме нормативно-правовий акт нею порушено та не зрозуміло про порушення яких саме правил йдеться в постанові і не вказано, відповідний пункт. Просить постанову районного суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши пояснення захисника Бессараба П.А., в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; потерпілу ОСОБА_2 та її представника – адвоката Терещенка О.І., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майновушкоду, чи є підстави дляпередачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 154 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №347696 від 19.12.2019 року, поясненнями ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , заявою та медичною документацією.
З матеріалів справи вбачається, що 19.12.2019 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №347696, згідно з яким 08.11.2019 року приблизно о 19:00 годині, ОСОБА_1 , заходячись за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська/пров. Місячний вигулюючи свою собаку породи Бельгійська овчарка у порушення правил вигулу, оскільки собака перебувала в громадському місці без намордника, в результаті чого її собака вкусила за руку ОСОБА_2 , спричинивши їй тілесні ушкодження (а.с.2).
Обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджуються заявами ОСОБА_2 в Шевченківський ВП Приморського ВП в м. Одесі від 16.12.2019 року та 17.12.2019 року (а.с. 4, 6-7).
Наявність у ОСОБА_2 тілесних ушкоджень підтверджується копією акту судово-медичного дослідження (обстеження) №3169 від 16.12.2019 року, згідно якого у ОСОБА_2 були виявлені наступні тілесні пошкодження: перелом основної фаланги четвертого пальця правої кисті зі зміщенням кісткових уламків, укушені рани правої кисті. Дані ушкодження могли утворитися від дії зубів тварини. Враховуючи дані медичної документації, слід вважати, що ушкодження могли бути спричинені 08.11.2019 року (а.с. 24-27).
Належність ОСОБА_1 собаки породи «Бельгійська вівчарка» підтверджується документами (а.с. 12-14).
За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні та правильно кваліфікував її дії за ч. 2 ст. 154 КУпАП, оскільки вона порушила встановлені правила вигулу собак і саме ці дії спричинили заподіяння шкоди здоров`ю потерпілої.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, а тому слід визнати, що висновок районного суду про визнання її винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП є законним та обґрунтованим доказами адміністративної справи та дослідженими в судовому засіданні.
Зокрема, посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та її захисника в судовому засіданні апеляційного суду на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено конкретних пунктів правил вигулювання собак є надуманими і необґрунтованими, оскільки у справі беззаперечно встановлено, що вона вигулювала собаку без намордника, в результаті чого собака вкусила потерпілу за руку, про що чітко зазначено в тексті оскаржуваної постанови суду.
Також необгрунтованими є доводи апелянта про те, що потерпілу вкусила саме собака потерпілої, оскільки відповідно до пояснень потерпілої вона була змушена захищати свою собаку (дворнягу) від нападу собаки породи Бельгійська овчарка, що належить ОСОБА_1 , яка її вкусила, про що вона підтвердила і в ході розгляду апеляційної скарги.
Посилання апелянта на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказані свідки події, на думку апеляційного суду є необгрунтованими, з огляду на те, що вказаний протокол складався не на місці події одразу після вчинення правопорушення, а після проведеного лікування потерпілої і на той час органам поліції не були відомі такі свідки, а ОСОБА_1 не повідомила про їх наявність. Тим більше, що ОСОБА_1 не просила ні районний суд, ні суд апеляційної інстанції про допит будь-яких свідків на спростування висновків судового рішення.
На спростування доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 , начебто, могла отримати виявлені у неї тілесні ушкодження в інший день та місці потерпіла надала апеляційному суду копію довідки травматологічного пункту КНП «МЛ №5», із якої видно, що біля 20 години 50 хвилин 8.11.2019 року ОСОБА_2 звернулась для надання їй медичної допомоги у зв`язку з укушеним пошкодженням правої кисті.
Позиція апелянта, яку вона висловила в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП. Так, з постанови суду вбачається, що судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та конфіскації тварини, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 154 КУпАП. 
Зокрема, апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно до інформації органів Національної поліції України ОСОБА_1 12.01.2019 року вже була притягнена до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 154 КУпАП за порушення вимог щодо утримання собаки та піддана штрафу.
Крім того, потерпіла в ході розгляду апеляційної скарги пояснила, що ОСОБА_1 постійно вигулює свою вівчарку без намордника та жодним чином не реагує на зауваження громадян щодо агресивної поведінки собаки. 
Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що не вбачається підстав для скасування або зміни постанови суду.
У відповідності до ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -  залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2020 року відносно   ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 154 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                В.О. Мандрик