ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року	Львів	Справа № 161/15711/19 пров. № А/857/2120/20	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                              Хобор Р.Б.,
суддів                                                                                  Сеника Р.П., Шевчук С.М.
з участю секретаря судового засідання                                   Смолинця А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2019 року, ухвалене суддею Пахолюком А.М. у м. Луцьку о 13 год. 12 хв. у справі № 161/15711/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 відділу організації несення служби в місті Ковелі Управління патрульної поліції  у Волинській області Омелянюка Романа Павловича, Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

                                                           В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1490219 від 05.09.2019 року (далі - постанова), за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП.
У обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 05.09.2019 року відповідач виніс постанову серії ЕАВ № 1490219, відповідно до якої, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Volkswagen T4», д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Геологів у м. Ковелі о 13 год. 05 хв., здійснив проїзд на червоний сигнал світлофору, чим порушив підпункт «е» пункт 8.7.3 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).
Вказану постанову вважає протиправною, оскільки, як стверджує позивач, адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП не вчинив, а оскаржена постанова про адміністративне правопорушення складена відповідачем з порушенням вимог статті 268 КУпАП, оскільки позивачу, як особі яка притягається до адміністративної відповідальності не роз`яснено його права та не забезпечено можливості знайомитися із матеріалами справи. Крім того, позивач вказує на те, що в порушення вимог статті 283 КУпАП, оспорювана постанова не містить відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис події. 
Позивач вважає, що відповідач безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності, а тому, на думку позивача, належним способом захисту порушеного права є скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2019 року та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та додатково зазначає те, що відповідач  не надав доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, а саме рух транспортного засобу на червоний сигнал світлофора, а суд неправильно вирішив справу на основі неналежних доказів. 
Позиція відповідача у справі зводиться до того, що вказане порушення ПДР зафіксоване відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. Таким чином, на думку відповідача, факт вчинення позивачем правопорушення є підтвердженим. Крім того, позивач визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, що зафіксовано на відеозаписі. Відповідач вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 283 КУпАП.
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що 05.09.2019 року поліцейський роти № 2 відділу організації несення служби в місті Ковелі Управління патрульної поліції у Волинській області Омелянюк Роман Павлович прийняв постанову серії ЕАВ № 1490219, на підставі якої на ОСОБА_1 наклав адміністративне стягнення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП, за порушення підпункту «е» пункту 8.7.3 ПДР, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.                          
Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 , 05.09.2019 року о 13 год. 35 хв., керуючи транспортним засобом автомобілем марки - «Volkswagen T4», д.н.з. НОМЕР_1 , по вулиці Геологів у місті Ковелі здійснив проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив підпункт «е» пункту 8.7.3 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач надав належні докази, які підтверджують факт порушення позивачем підпункту «е» пункту 8.7.3 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП.
Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП України порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Згідно з підпунктом «е» пункту 8.7.3 ПДР червоний сигнал світлофора, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.
Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» роз`яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи. 
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На думку суду, для підтвердження порушення позивачем  підпункту «е» пункту 8.7.3 ПДР відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, зобов`язаний надати, зокрема, належний відеозапис чи матеріали фотофіксації події. 
Наданий відповідачем відеозапис з нагрудної камери поліцейського на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом, у зв`язку з тим, що такий не містить фіксації події вчинення позивачем адміністративного правопорушення, і, окрім цього, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить посилання на такий доказ. 
Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 15 листопада 2018 року в справі № 524/5536/17.
Крім того, в постанові від 17 березня 2020 року у справі № 482/83/17 Верховний Суд висловив правову позицію про те, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.
Оскільки, відповідач не надав доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення і не довів факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, то постанова серії ЕАВ № 1490219 від 05.09.2019 року є протиправною та підлягає скасуванню. 
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Водночас, згідно з частиною 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. 
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги відповідача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову про задоволення позову з вищевикладених мотивів, шляхом скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення. 
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2019 року у справі № 161/15711/19 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 відділу організації несення служби в місті Ковелі Управління патрульної поліції  у Волинській області Омелянюка Романа Павловича, Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1490219 від 05.09.2019 року, на підставі якої на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 425 грн. за порушення частини 2 статті 122 КУпАП.
Справу про адміністративне правопорушення закрити.
Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	С. М. Шевчук  	
Повний текст постанови складений   27.05.2020 року