ПОСТАНОВА
Іменем України

16 червня 2020 року 
Київ
справа №185/7049/16-а
адміністративне провадження №К/9901/33457/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Желєзного І.В., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Павлоградського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 4 квітня 2017 року (прийняту у складі колегії суддів: Дадим Ю.М., Уханенка С.А., Богданенка І.Ю.),
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Павлоградського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (далі також - відповідач), в якому просив:
зобов`язати Павлоградське об`єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області зарахувати ОСОБА_1 періоди мобілізації на військову службу з 22 жовтня 2014 року по 20 грудня 2014 року; з 30 грудня 2014 року по 18 квітня 2015 року; з 1 травня 2015 року по 18 червня 2015 року; з 29 червня 2015 року по 11 вересня 2015 року до спеціального та пільгового стажу в потрійному розмірі;
зобов`язати Павлоградське об`єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, згідно статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 29 червня 2016 року. 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2017 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії при Павлоградському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 1 липня 2016 року №146 за заявою ОСОБА_1  про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Визнано протиправними дії Павлоградського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови зарахувати до пільгового стажу в кратному обчисленні на час проходження військової служби в особливий періоди з 22 жовтня 2014 року по 20 грудня 2014 року; з 30 грудня 2014 року по 18 квітня 2015 року; з 1 травня 2015 року по 18 червня 2015 року; з 29 червня 2015 року по 11 вересня 2015 року для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Зобов`язано Павлоградське об`єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області зарахувати періоди мобілізації на військову службу з 22 жовтня 2014 року по 20 грудня 2014 року; з 30 грудня 2014 року по 18 квітня 2015 року; з 1 травня 2015 року по 18 червня 2015 року; з 29 червня 2015 року по 11 вересня 2015 року до спеціального та пільгового стажу ОСОБА_1  в потрійному розмірі. Зобов`язано Павлоградське об`єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, згідно статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 29 червня 2016 року.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що позивач на момент призову на військову службу на підставі Указу Президента України №303/2014 від 17 березня 2014 року "Про часткову мобілізацію" працював за професією, що надавала йому право на пенсію на пільгових умовах, та в період з 22 жовтня 2014 року по 20 грудня 2014 року; з 30 грудня 2014 року по 18 квітня 2015 року; з 1 травня 2015 року по 18 червня 2015 року; з 29 червня 2015 року по 11 вересня 2015 року безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території м. Маріуполя Донецької області згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 11 вересня 2015 року №1989, а тому суд дійшов висновку про наявність у позивача права на зарахування до пільгового стажу в кратному обчисленні періоду проходження військової служби в періоди з 22 жовтня 2014 року по 20 грудня 2014 року; з 30 грудня 2014 року по 18 квітня 2015 року; з 1 травня 2015 року по 18 червня 2015 року; з 29 червня 2015 року по 11 вересня 2015 року до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 4 квітня 2017 року апеляційну скаргу Павлоградського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області задоволено. Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2017 року скасовано. У задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Постановляючи зазначене рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що періоди з 22 жовтня 2014 року по 20 грудня 2014 року; з 30 грудня 2014 року по 18 квітня 2015 року; з 1 травня 2015 року по 18 червня 2015 року; з 29 червня 2015 року по 11 вересня 2015 року, в яких позивач безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, підлягають зарахуванню до його пільгового стажу в звичайному обчисленні.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги 
Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, позивач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просив скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян на військовій службі враховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Крім того, позивач зазначає, що в період з 22 жовтня 2014 року по 20 грудня 2014 року; з 30 грудня 2014 року по 18 квітня 2015 року; з 1 травня 2015 року по 18 червня 2015 року; з 29 червня 2015 року по 11 вересня 2015 року безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території м. Маріуполя Донецької області. Зазначені періоди служби підлягають зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах – один місяць служби за три відповідно до Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України №530 від 14 серпня 2014 року (далі – Положення №530).
Скаржник наполягає на тому, що судом першої інстанції, на відміну від суду апеляційної інстанції, вірно застосовано норми матеріального та процесуального права.
Позиція інших учасників справи
2 червня 2017 року до суду надійшли заперечення відповідача на касаційну скаргу позивача, в яких зазначається, що рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з правильним застосуванням норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції – без змін.
Так, відповідач зазначає, що загальний стаж роботи ОСОБА_1 становить 24 роки 4 місяці 3 дні, пільговий стаж за статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - 23 роки 7 місяців 17 днів, що недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах. 
Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 5 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі №185/7049/16-а, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.
У зв`язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпункту 4 пункту 1 Розділу VII “Перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня   2017   року, далі – КАС України) матеріали цієї справи передано до Верховного Суду.
Суддя-доповідач ухвалою від 15 червня 2020 року прийняв до провадження адміністративну справу №185/7049/16-а та призначив її до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 16 червня 2020 року.
При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками справи клопотань заявлено не було.
Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи
Судами попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що ОСОБА_1 починаючи з 1991 року працював на різних посадах гірничого робітника.
На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 “Про часткову мобілізацію” позивач був мобілізований і з 4 вересня 2014 року по 12 вересня 2015 року проходив військову службу.
29 червня 2016 року позивач звернувся до Тернівського відділу з питань призначення та перерахунку пенсій Павлоградського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Рішенням комісії при Павлоградському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 1 липня 2016 року №146 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Вказана відмова була обґрунтована тим, що у позивача відсутній належний пільговий стаж, необхідний для призначення пільгової пенсії на підставі статті 14 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
Не погодившись з вказаними висновками пенсійного органу, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Оцінка висновків судів попередніх інстанцій і доводів учасників справи
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 4 квітня 2017 року не відповідає, а викладені у касаційній скарзі доводи скаржника є прийнятні з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до статті 14 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.
При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", знижується на 1 рік.
Статтею 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” визначено, що основним документом, яка підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в поряду встановленому Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 20 Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
Зі змісту зазначених норм вбачається, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.
Так, судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 працював на шахті "Західно-Донбаська'’ з 17 серпня 1992 року по 21 жовтня 1992 року учнем гірничого робітника підземного з повним робочим днем в шахті, з 1 лютого 1993 року — гірничим робітником підземним з повним робочим днем в шахті, повний робочий день на ВСП "Шахтоуправління Тернівське" ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" (Шахті "Самарська"), з 2 серпня 1995 року по 7 грудня 2000 року гірничим робітником підземним з повним робочим днем в шахті; з 8 грудня 2000 року по 17 травня 2001 року — виконуючий обов`язки заступника начальника дільниці з повним робочим днем в шахті: з 18 травня 2001 року по 17 травня 2001 року — заступник начальника дільниці з повним робочим днем в шахті: з 18 травня 2001 року по 6 листопада 2008 року — заступником начальника дільниці з повним робочим днем у шахті; з 7 листопада 2008 року по 22 березня 2012 року — начальник дільниці підземний з повним робочим днем в шахті; з 23 березня 2012 року по 1 липня 2012 року — гірничий майстер підземний з повним робочим днем в шахті; з 2 липня 2012 року по 20 січня 2013 року — заступник начальника підземної дільниці з повним робочим днем в шахті; з 21 січня 2013 року по 2 квітня 2013 року — начальник підземної дільниці з повним робочим днем в шахті; з 3 квітня 2013 року по теперішній час — гірничий майстер підземний з повним робочим днем в шахті.
Зазначені обставини підтверджені записами в трудовій книжці позивача та довідками від 15 червня 2016 року №382, яка видана ПАТ "ДТЕК "Павлоградвугілля" ВСП "Шахтоуправління Тернівське", від 29 червня 2016 року № 405, яка видана ГІАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" ВСП "Шахтоуправління Тернівське", визнаються сторонами та не є спірними.
Водночас, спір між сторонами виник щодо зарахування до трудового стажу в кратному обчисленні часу безпосередньої участі  позивача в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території м. Маріуполя Донецької області з 22 жовтня 2014 року по 20 грудня 2014 року, з 30 грудня 2014 року по 18 квітня 2015 року, з 1 травня 2015 року по 18 червня 2015 року, з 29 червня 2015 року по 11 вересня 2015 року для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів Верховного Суду зазначає наступне.
Статтею 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною четвертою вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, і зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлено, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.
Пунктом 2.3 розділу 2 Положення №530 передбачено, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.
Аналогічна правова позиці висловлена Верховним Судом у постановах від 5 червня 2018 року у справі №348/347/17, від 30 липня 2019 року у справі № 346/1454/17 та від 2 квітня 2020 року у справі №185/4140/17 (92-а/185/282/17).
Таким чином, суд першої інстанції прийняв судове рішення з правильним застосуванням норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, тоді як судом апеляційної інстанції невірно застосовано норми матеріального права, зокрема, статтю 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункт 2.3 розділу 2 Положення №530, та скасовано судове рішення суду першої інстанції, яке відповідало закону.
Розглядаючи цю справу в касаційному порядку, суд також враховує, що згідно з імперативними вимогами статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги; на підставі встановлених фактичних обставин справи лише перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що висновки суду апеляційної інстанції є помилковими, тоді як висновки суду першої інстанції є законними та обґрунтованими. 
У зв`язку із чим суд приходить до висновку, що рішенням суду апеляційної інстанції скасоване рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону, тому постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 4 квітня 2017 року необхідно скасувати, а постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2017 року – залишити в силі.
Висновки щодо розподілу судових витрат
Зважаючи на те, що особа, яка подає касаційну скаргу, звільнена від сплати судового збору, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 4 квітня 2017 року скасувати.
Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2017 року залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 Я.О. Берназюк 
Судді:                                                                                          І.В. Желєзний
                                                                                          Н.В. Коваленко