Номер провадження: 22-ц/813/1292/20 
Номер справи місцевого суду: 520/6534/15-ц
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Дрішлюка А.І.,
за участю секретаря – Фабіжевської Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа Банк» (правонаступник Акціонерного товариства «Укрсоцбанк») на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22 травня 2019 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала на розгляді цивільна справа №520/6534/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, який надійшов до суду 07.05.2015 року.
За наслідком розгляду вказаної справи, 16 листопада 2016 року Київським районним судом міста Одеси було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» за договором кредиту №2007/670-2/06/77 від 15.05.2007 року, яка станом на 26 січня 2015 року, становить 106117 доларів 26 центів США, що за курсом НБУ станом на 16.11.2016 року еквівалентно 2760290 гривень 33 копійки, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 15 травня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В., зареєстрованого в реєстрі за №853, та договором про внесення змін №1 до іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В. 15.05.2007 року під р. №853, від 26.06.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В., зареєстрованого в реєстрі за №545, а саме на: двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 ; та на предмет іпотеки за іпотечним договором від 15 травня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В., зареєстрованого в реєстрі за №852, та договором про внесення змін №1 до іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В. 15.05.2007 року під р. №852, від 26.06.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В., зареєстрованого в реєстрі за №543, а саме на: однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 . Відстрочено виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 15 травня 2007 року, а саме на: двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , на строк дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".
11 вересня 2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 16 листопада 2016 року по цивільній справі №520/6534/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 03.12.2018 року поновлено ОСОБА_1 строк для пред`явлення до суду заяви про перегляд заочного рішення суду. Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду – задоволено. Скасовано заочне рішення Київського районного суду міста Одеси від 16 листопада 2016 року по цивільній справі №520/6534/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Розгляд справи призначити в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання на 11.02.2019 року о 12 годині 00 хвилин.
У підготовче судове засідання призначене на 11.02.2019 року представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв`язку з чим, підготовче судове засідання було відкладено на 21 березня 2019 року.
Також, 11.02.2019 року Київським районним судом міста Одеси було постановлено ухвалу про витребування доказів.
21 березня 2019 року судом, за участю представників сторін по справі, було ухвалено відкласти підготовче судове засідання на 17.04.2019 року о 15 годині 30 хвилин, дата якого була узгоджена з представником позивача ПАТ «Укрсоцбанк» та представником ОСОБА_1 особисто, що підтверджується розпискою від 21.03.2019 року про особисте сповіщення представників сторін по справі наявною в матеріалах справи на а.с.69 ІІ тому.
08 квітня 2019 року до суду від представника ПАТ «Укрсоцбанк» на виконання вищевказаної ухвали суду, надійшли витребувані судом документи.
У підготовче судове засідання призначене на 17 квітня 2019 року представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» не з`явився, про дату, час і місце проведення якого, як вже встановлювалось, повідомлений належним чином, однак 17 квітня 2019 року надав до суду заяву про відкладення судового засідання, у зв`язку з хворобою представника ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с.72, ІІ том), без надання доказів на підтвердження викладених обставин.
У зв`язку з неявкою представника позивача до судового засідання, судом 17.04.2019 року було ухвалено відкласти судове засідання на 22 травня 2019 року о 10 годині 00 хвилин.
У судове засідання призначене на 22 травня 2019 року о 10 годині 00 хвилин, представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце проведення судового засідання, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення 25.04.2019 року позивачеві судової повістки, про причини неявки представник суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав.
Представник відповідача у підготовчому судовому засіданні 22.05.2019 року просила суд залишити позов без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, з посиланням на те, що представник позивача затягує розгляд справи, зловживає своїми правами, а спір без його участі з урахуванням їх заперечень розглядати не доцільно.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22 травня 2019 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишено без розгляду.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, Акціонерне товариство "Укрсоцбанк" звернулося до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права
В доводах апеляційної скарги зазначено, що належного повідомлення про дату, час та місце судового засідання не було, оскільки судова кореспонденція направлялась судом на адресу м. Одеса, вул. Олеши, 6, хоча адреса місцезнаходження АТ «Укрсоцбанк» є м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, а адресою для листування зазначалось – м. Київ, проспект С. Бандери, 28-А.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02 березня 2020 року клопотання акціонерного товариства "Альфа-Банк" про заміну сторони у справі правонаступником - задоволено. Залучено до участі у справі замість АТ "Укрсоцбанк" в якості процесуального правонаступника сторони позивача Акціонерне товариство «Альфа-Банк».
У судове засідання до суду апеляційної інстанції 11 червня 2020 року сторони у справі не з`явилась, про час та місце розгляду справи сповіщалась належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. 
Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 16 червня 2020 року.
Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.
Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.
Відповідно до вимог статті 128 ЦПК України, суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.
Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається зокрема юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Так, представником позивача ПАТ «Укрсоцбанк», особисто зазначено у позові та поданих до суду заявах місцезнаходження представника позивача за адресою: АДРЕСА_3 Юрія Олеші АДРЕСА_4 6 АДРЕСА_5 . 1, а.с. 2, 128) як адреса для листування.
Судом першої інстанції вірно враховано, що не зважаючи на те, що в матеріалах справи одночасно наявна інформація про іншу адресу місцезнаходження позивача в місті Києві, представниками позивача під час розгляду справи протягом кількох років, постійно отримувалась поштова кореспонденція, відправлена судом саме за адресою місцезнаходження в місті Одесі, про що також свідчать штампи представника позивача на поштових повідомленнях наявних в матеріалах справи.
Отже, судом першої інстанції правильно встановлено, що представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» повторно не з`явився у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце їх проведення, без поважних причин, не повідомивши суд про причини такої неявки, та не надавши до суду заяви про розгляд справи за його відсутності.
Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання правами не допускається.
Пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.
Окрім цього, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.
Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
Водночас, згідно з п.п. 22-29 рішення ЄСПЛ у справі від 28.03.2006 року «Мельник проти України», право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше право доступу до суду не може бути обмеженим таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. При цьому правила регулювання строків мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.
На підставі вищевикладеного вбачається, що представник позивача будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце проведення судових засідань, повторно не з`явився до судового засідання, не повідомивши суд про причини такої неявки, не надавши до суду заяви про розгляд справи за його відсутності, будучи ініціатором цього судового провадження.
Крім того, судом першої інстанції вірно враховано, що представником позивача 16 листопада 2016 року було зазначено у заяві про уточнення позовних вимог, що він просить суд судове засідання 16.11.2016р. провести за його відсутності, однак судом першої інстанції не приймалось зазначене волевиявлення позивача, як бажання представника позивача проведення розгляду справи за його відсутності, оскільки зазначена вимога стосується лише судового засідання призначеного на 16 листопада 2016 року, а також було подано до ухвалення судом заочного рішення суду, яке було скасовано. Після розпочатку розгляду справи, після скасування заочного рішення суду, представником позивача не надавалось жодної заяви про розгляд справи за його відсутності.
Також суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до ч. 3 ст. 189 ЦПК України, підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.
Частинами 1, 2 статті 210 ЦПК України встановлено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів.
Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму судам роз`яснено, що з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника.
Судом першої інстанції правильно враховано, що провадження в цій справі відкрито 23 липня 2015 року, тобто більше року тому, нез`явлення позивача до судових засідань робить неможливим проведення розгляду справи, що призводить до постійних їх відкладень, за наслідком чого призводить до порушення судом норм чинного законодавства України щодо розгляду справи в розумні строки.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Отже, вказані положення процесуального закону мають імперативну норму щодо залишення позову без розгляду у зв`язку із повторною неявкою позивача.
Судом першої інстанції також вірно зазначено, що позивачем в цій справі є юридична особа – ПАТ «Укрсоцбанк», яка має штат працівників, та двічі підряд не забезпечило явку представника до судового засідання, будучи обізнаним про дату, час і місце проведення судового засідання.
Крім того, представник позивача на судове засідання 22 травня 2019 року не з`являючись та не повідомляючи про причини своєї неявки, також не надав доказів на підтвердження хвороби представника, про що було зазначено у клопотанні про відкладення минулого судового засідання 17 квітня 2019 року.
Отже, позивач будучи ініціатором даного судового провадження, маючи інформацію про дату час та місце судового засідання, в судові засідання не з`являється.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.
Отже, ЦПК України не передбачає обмежень щодо неможливості залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з неявкою позивача у судові засідання під час підготовчого провадження по справі.
Під час вирішення питання про залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою, судом першої інстанції враховано, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 157 ЦПК України, суд залишає позовну заяву без розгляду, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції вірно врахував складність справи, стадію розгляду, готовність сторони до самостійного захисту своїх інтересів, добросовісність дій позивача, який не з`явився, за наслідком чого вважає за неможливе здійснювати розгляд справи за відсутності позивача.
Враховуючи вищевикладене, нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, з урахуванням того, що представник позивача повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин, про дату, час і місце проведення якого був належним чином повідомлений, обізнаний, та не повідомивши суд про причини неявки, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав, у відповідності до норм Цивільного процесуального кодексу України, Конвенції та практики Європейського суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку та правильно вважав, що позовна заява Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає залишенню без розгляду.
Також дії суду не порушують права позивача, оскільки прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992р.).
З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Отже, залишення позову без розгляду не порушує право позивача на доступ до суду, а є способом вжиття дій направлених на усунення неналежного виконання позивачем своїх процесуальних обов`язків та певною мірою заходом протидіяння здійснення перепон для руху справи, які створюються недобросовісними учасниками справи, оскільки недієздатність суду протидіяти такім діям є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, залишення позову без розгляду не перешкоджає позивачеві для повторного звернення до суду з таким позовом після усунення умов, що були підставою для залишення його заяви без розгляду. 
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Щодо доводів апеляційної скарги, то судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.
Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін. 
Вичерпний перелік підстав залишення заяви без розгляду наведений у ст. 257 ЦПК України.
З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача у вказаній цивільній справі представляють ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які подавали клопотання, були присутні у судових засіданнях, отримували судову кореспонденцію тощо, тобто користувались процесуальними правами, які передбачені ЦПК України.
Позивач був сповіщений за адресою АДРЕСА_3 , АДРЕСА_6 . Ю. Олеши, АДРЕСА_7 , яка була зазначена в позові та заяві представника як адреса для листування (а.с. 2, 128, т. 1). Інших заяв про зміну адреси для листування від представників позивача не надано.
Заява про припинення представництва або обмеження повноважень представника, яка подається відповідно до ч. 4 ст. 64 ЦПК України, у матеріалах справи відсутня.
Таким чином, відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі, позивач був повідомлений про судове засідання, призначене на 22 травня 2019 року.
Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.
Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа Банк» (правонаступник Акціонерного товариства «Укрсоцбанк») залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22 травня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 16 червня 2020 року.

Головуючий                                                        Р.Д. Громік

Судді:                                                        М.М. Драгомерецький

                                                               А.І. Дрішлюк