УХВАЛА
17 березня 2020 року 
Київ
справа №640/8183/19
адміністративне провадження №К/9901/5620/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів - Мельник-Томенко Ж.М., Шишова О.О.,

перевірив касаційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 6 листопада 2019 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2020 року у справі №640/8183/19 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді.

І. Суть справи

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Департаменту патрульної поліції.

Окружний адміністративний суд міста Києва своїм рішенням від 6 листопада 2019 року, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2020 року, позов задовольнив, а саме:

- визнав протиправним і скасував наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 19 квітня 2019 року №296 о/с;

- поновив ОСОБА_1 на штатній посаді інспектора взводу №2 роти №1 батальйону тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції у місті Києві.

У касаційній скарзі Департамент патрульної поліції просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 6 листопада 2019 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2020 року у справі №640/8183/19, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ознайомившись із доводами касаційної скарги, Верховний Суд вважає за потрібне відмовити у відкритті касаційного провадження. 

ІІ. Мотиви Верховного Суду

8 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким внесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VIII.

Пункт 20 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України") передбачає таке поняття як адміністративна справа незначної складності - це справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Зокрема, до справ незначної складності належать справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище (пункт 17 статті 4, пункт 1 частини шостої статті 12 вказаного Кодексу). До публічної служби належить також і державна служба, в тому числі проходження служби в Національній поліції України (стаття 59 Закону України "Про Національну поліцію").

Керуючись вказаною нормою, суд першої інстанції 15 травня 2019 року постановив ухвалу про відкриття провадження у справі №640/8183/19, встановив, що вона є справою незначної складності і підлягає розгляду у спрощеному позовному провадженні.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень і матеріалів касаційної скарги вбачається, що позивач ОСОБА_1 перебував на посаді інспектора взводу №2 роти №1 батальйону тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції у місті Києві. Предметом спору у цій справі є відносини щодо проходження публічної служби, а саме незгода з наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 19 квітня 2019 року №296 о/с. Важливо, що позивач не займав відповідального та особливо відповідального становища в розумінні примітки до статті 50 Закону України "Про запобігання корупції".

Враховуючи викладене Верховний Суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відніс справу №640/8183/19 до справ незначної складності. 

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню, зокрема, судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Водночас, у касаційній скарзі Департаменту патрульної поліції зазначає, що справа №640/8183/19 становить значний суспільний інтерес.

Проте, Суд звертає увагу, що вжите національним законодавцем словосполучення "значний суспільний інтерес" необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Указане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням і захистом цінностей, утрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення: визначення і зміну конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

Однак, скаржник не навів конкретних фактів наявності значного суспільного інтересу саме до цієї конкретної справи, а лише висловив припущення щодо можливої зацікавленості окремих осіб.

Також скаржник на обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на те, що Шостий апеляційний адміністративний суд у своїй постанові від 30 січня 2020 року послався на постанову Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі №420/5192/18. Однак, вважає, що наявні підстави для відступлення від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі №420/5192/18.

Судом апеляційної інстанції зазначено, що Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2019 року у справі №420/5192/18 дійшов висновку, що Закон України "Про Національну поліцію" не визначає та не розкриває поняття "переміщення" та "переведення" на відміну від Кодексу законів про працю України. Так, відповідно до вимог статті 32 Кодексу законів про працю України, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. За таких обставин колегія суддів вважала за можливе до цих правовідносин застосувати норми Кодексу законів про працю України, які врегульовують переведення працівника на роботу до іншої місцевості і вважала правильним висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_1 був неправомірно переведений до іншої місцевості без його згоди.

Водночас відносини у цій справі і справі №420/5192/18 є подібними, а правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 17 жовтня 2019 року, суд апеляційної інстанції застосував правильно.

Скаржник не обґрунтував підстав відступлення від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року, справа №420/5192/18.

Крім того, Департамент патрульної поліції вважає, що в цій справі є заява позивача про вступ на службу в органи внутрішніх справ і призначення на посаду, відповідно до якої позивач надав свою згоду про готовність до довгострокового несення служби в будь-якому місті або регіоні України. Однак, суди не взяли до уваги такі посилання, оскільки заява позивача передувала оскаржуваному наказу.

Аргументи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій.

За таких обставин доводи щодо наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 353 КАС України, відхиляються Судом, оскільки такі доводи повинні бути зазначені одночасно з підставами для перегляду судових рішень, прийнятих у справі незначної складності, перелік яких наведений у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними у рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у цьому випадку обставин, наведених у підпунктах "а"-"в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а судом не встановлено виключень щодо посади позивача у цій справі в аспекті пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України в поєднанні зі статтею 50 Закону України "Про запобігання корупції".

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд також ураховує позицію висловлену Європейським судом з прав людини (далі - "ЄСПЛ") в ухвалі від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності заяви у справі "Азюковська проти України" (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалася відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, ЄСПЛ указав, що застосування критерію малозначності у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Одночасно, Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 4, 12, 248, 328, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 6 листопада 2019 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2020 року у справі №640/8183/19 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

……………………………

……………………………

……………………………
Н.М.          Мартинюк
Ж.М.          Мельник-Томенко
О.О.          Шишов,
Судді Верховного Суду