Ухвала
 
24 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 761/44967/19
провадження № 61-6716ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій незаконними та стягнення заробітної плати,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив: визнати право підприємства «Валді-Україна» на державну реєстрацію до моменту повного завершення у встановленому законом порядку процедури ліквідації цього підприємства згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 03 лютого 2005 року у справі № 43/96; визнати незаконним внесення відповідачами до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних             осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) запису  від 20 червня 2017 року № 10741170004017100 про припинення підприємства «Валді-Україна», «Стан суб`єкта: припинено»; визнати незаконним виключення відповідачами з ЄДР запису б/н, наявного в цьому реєстрі станом на 12 червня 2017 року: « ОСОБА_1 - голова комісії з припинення або ліквідатор» (вимога щодо кожного з відповідачів); визнати незаконним внесення відповідачами до ЄДР запису б/н «Ігнатченко Юрій Васильович - голова комісії з припинення або ліквідатор»; визнати незаконним внесення відповідачами до ЄДР запису б/н: «Дата зняття з обліку: 20 червня 2017» стосовно зняття з обліку підприємства «Валді-Україна» в Головному Управлінні регіональної статистики; визнати незаконним внесення відповідачами до ЄДР запису б/н «Дата зняття з обліку: 20 червня 2017» стосовно зняття з обліку підприємства «Валді-Україна» в Державній податковій інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві; стягнути з відповідачів солідарно на його користь заробітну плату (втрачений ним заробіток) як голови комісії з припинення (ліквідатора) підприємства «Валді-Україна» за час вимушеного позбавлення його відповідачами повноважень голови комісії з припинення (ліквідатора) підприємства «Валді-Україна» з 20 червня 2017 року до набрання законної сили судовим рішенням в цій справі.
 
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про: визнання права підприємства «Валді-Україна» на державну реєстрацію до моменту повного завершення у встановленому законом порядку процедури ліквідації цього підприємства згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 03 лютого 2005 року у справі № 43/96; визнання незаконним внесення відповідачами до ЄДР запису від  20 червня 2017 року № 10741170004017100 про припинення підприємства «Валді-Україна», «Стан суб`єкта: припинено»; визнання незаконним виключення відповідачами з ЄДР запису б/н, наявного в цьому реєстрі станом на 12 червня 2017 року: « ОСОБА_1 - голова комісії з припинення або ліквідатор»; визнання незаконним внесення відповідачами до ЄДР запису б/н «Ігнатченко Юрій Васильович - голова комісії з припинення або ліквідатор»; визнання незаконним внесення відповідачами до ЄДР запису б/н: «Дата зняття з обліку: 20 червня 2017» стосовно зняття з обліку підприємства «Валді-Україна» в Головному Управлінні регіональної статистики; визнання незаконним внесення відповідачами до ЄДР запису б/н «Дата зняття з обліку: 20 червня 2017» стосовно зняття з обліку підприємства «Валді-Україна» в Державній податковій інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 12 березня 2020 року (повний текст якої складено 19 березня 2020 року) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2019 року - без змін.
 
13 квітня 2020 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2020 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
 
Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2020 року (на час подання касаційної скарги) -  2 102 грн.
 
Отже, судовий збір за подання цієї касаційної скарги становить 420,40 грн                 (2 102 грн х 0,2).
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 420,40 грн має бути перерахований або внесений за реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р?ні/ Печерс.р?н/22030102, ЄДРПОУ - 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA288999980313151207000026007, Код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати Верховному Суду оригінал квитанції (платіжного доручення).
 
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, зокрема, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Отже, касаційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2020 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.
 
Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                               В. А. Стрільчук