ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3435/20 Справа № 205/5447/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мовчан Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року                
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду області в складі: 
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів          -        Варенко О.П., Городничої В.С.
при секретарі         -        Василенко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 ,
на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2019 року
по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:
В червні 2019 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2019 року прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2019 року про відкриття провадження у цивільній справі №205/5447/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки з підстав порушення правил виключної підсудності та матеріали позовної заяви передати до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська для повторного вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.
Відзивів на апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2019 року від інших учасників справи до суду не надходило.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Предметом спірних правовідносин є нерухоме майно – предмет іпотеки, а саме: квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Ленінського районного суду м.Дніпра. 
       Згідно з ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. 
Отже, враховуючи те, що спір виник з приводу нерухомого майна, тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню правила виключної підсудності, з врахуванням положень ч. 1 ст. 30 ЦПК України.
Враховуючи те, що предметом позову є звернення стягнення на предмет іпотеки і спір виник з приводу нерухомого майна, яке знаходиться на території Ленінського району м. Дніпра, тому суд першої інстанції під час відкриття провадження у справі обґрунтовано та правомірно визначив підсудність даної справи.
Доводи апелянта в апеляційній скарзі, що зазначена ухвала не відповідає нормам чинного законодавства України, так як провадження у даній справі відкрито з порушенням правил виключної підсудності та суперечить вимогам положення ч.1 ст.30 ЦПК України, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки не спростовують висновок суду першої інстанції про підсудність цієї справи зазначеному районному суду та не є, у даному разі, підставою для задоволення апеляційних вимог. 
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення – не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду – без змін.
Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.  
       Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко 

В.С.Городнича