Головуючий І інстанції: С.О. Бондар
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 р. 	Справа № 1840/2967/18	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Бершова Г.Є. ,  Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 21.02.2020, по справі № 1840/2967/18
за позовом      ОСОБА_1  
до    Московсько-Бобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області      
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправними дії Московсько-Бобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області щодо повторного ненадання відповіді на повторний запит на інформацію, викладену у заяві від 18.12.2017 №715, зобов`язати Московсько-Бобрицьку сільську раду Лебединського району Сумської області надати інформацію на вказаний  запит. 
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 04.09.2018 позовні вимоги задоволено. 
Визнано протиправною бездіяльність Московсько-Бобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області щодо повторного ненадання відповіді на повторний запит на інформацію, викладену у заяві від 18.12.2017 № 715.
Зобов`язано Московсько-Бобрицьку сільську раду Лебединського району Сумської області надати ОСОБА_1 інформацію на інформаційний запит, викладений у заяві № 715 від 18.12.2017.
05.08.2019   ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду із  заявою про зобов`язання відповідача в 10-денний термін надати звіт про виконання рішення суду в даній справі.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 27.08.2019, яка залишена без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2019, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі № 1840/2967/18 відмовлено.
В подальшому, 21.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про зобов`язання відповідача в 10-денний термін надати звіт про виконання рішення суду в даній справі. 
В обґрунтування зазначеної заяви позивач вказував на невиконання відповідачем судового рішення з моменту його винесення до теперішнього часу.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю відмовлено.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою його заяву задовольнити.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України,  суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви позивача, виходив з того, що  позивачем не вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, визначений Законом України "Про виконавче провадження".
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та законами України.
Згідно з  ч. 1  ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства, зокрема, є: обов`язковість судового рішення.
Згідно зі ст. ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.
За визначенням ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.
Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Частиною другою статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Слід враховувати, що вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд повинен з`ясувати, чи виконано судове рішення, причини, які призвели до невиконання такого рішення та чи є вони об`єктивними, а також оцінити ризики, які можуть існувати для позивача у випадку невиконання рішення суду.
Так, завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження, що визначено ст.1 Закону України "Про виконавче провадження".
У разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямованих на примусове виконання таких рішень.
Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, що  у першу чергу забезпечується через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". 
У той же час, судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Судовим розглядом встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 04.09.2018 зобов`язано Московсько-Бобрицьку сільську раду Лебединського району Сумської області надати ОСОБА_1  інформацію на інформаційний запит, викладений у заяві № 715 від 18.12.2017.
Позивачем 24.12.2019 у зазначеній справі отримано виконавчий лист.
21.02.2020 позивач повторно звертаючись до суду із заявою про зобов`язання відповідача надати звіт про виконання рішення суду, вказує на невиконання відповідачем судового рішення у даній справі, на підтвердження чого надає копію акту старшого державного виконавця Лебединського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 20.02.2020, яким встановлено, що інформацію на інформаційний запит, викладений у заяві № 715 від 18.12.2017 стягувачем ОСОБА_1 не отримано.
Однак, докази вчинення державним виконавцем виконавчих дій на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.09.2018, які не призвели до виконання відповідачем судового рішення, не надано.
Враховуючи викладене колегія суддів вказує на відсутність підстав вважати, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату або відповідач створює перешкоди для виконання такого рішення.
За таких обставин колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивачем не вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, визначений Законом України "Про виконавче провадження".
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що предметом даної справи є дії/бездіяльність Московсько-Бобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області при розгляді  заяви позивача № 715 від 18.12.2017.
На момент розгляду справи судом встановлено допущення відповідачем - Московсько-Бобрицькою сільською радою Лебединського району Сумської області, протиправної бездіяльності щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 № 715 від 18.12.2017.
Звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю позивач зазначав, що відповіді від Московсько-Бобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області на запит № 715 від 18.12.2017 не отримував.
Так, із матеріалів справи встановлено, що заява ОСОБА_1 № 715 від 18.12.2017 містила запит до Московсько-Бобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області щодо надання копій документів - рішення сесій сільради, на яких вирішувались питання преміювання сільського голови у 2016 - 2017 роках та протоколи особистого голосування депутатів за ці премії; документів, з переліком прізвищ, імен та по батькові осіб за якими числяться земельні ділянки - не витребувані і не успадковані паї, та інформація про площу цих земельних ділянок, а також копії документів про те як і ким використовувалися ці земельні ділянки у 2014 - 2017 роках, наприклад договори оренди цих земель; інформацію про площу вільних земель на території Московсько-Бобрицької сільської ради які можна отримати у власність чи в оренду, інформацію про те, що зробив сільський голова особисто, окремо депутати та працівники сільради для громади у 2016 та 2017 роках, перерахувати досягнення, покращення, а також мінуси, тобто втрати громади за вказаний період від бездіяльності сільського голови, працівників сільради та депутатського корпусу, назвати прізвища, ім`я по батькові, посади та місце роботи діючих депутатів Московсько-Бобрицької сільської ради, а також членів виконавчого комітету.
20.03.2020 до суду першої інстанції надійшли пояснення сільського голови Московсько-Бобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області, відповідно до яких відповідачем надіслано відповідь на ряд запитів позивача, у тому числі заяву № 715, а саме листом від 19.10.2018 № 02-21/226 та повторно листом від 29.12.2019, на підтвердження чого надано копії листів та повідомлень про направлення поштових відправлень.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що відповідачем у виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.09.2018 здійснено розгляд заяви ОСОБА_1 № 715 від 18.12.2017 та надано запитувану ним інформацію.
За таких обставин колегія суддів не знаходить підстав для застосування заходів судового контролю за виконанням судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 по справі № 1840/2967/18  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя-доповідач 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	Г.Є. Бершов    В.В. Катунов