Постанова
Іменем України
 
01 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 757/11067/16-ц
провадження № 61-22482св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Жданової В. С., Журавель В. І. (суддя-доповідач),                      Краснощокова Є. В.,           
 
учасники справи:
позивачі: Печерська районна у місті Києві державна адміністрація, комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку письмового  провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Печерської районної у місті Києві державної адміністрації та комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 жовтня    2017 року у складі судді Писанця В. А. та постанову Апеляційного суду міста Києва від 14 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Мараєвої Н. Є., Андрієнко А. М., Заришняк Г. М.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2016 року Печерська районна у місті Києві державна адміністрація та комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва»  звернулися до суду з позовом, у якому просили зобов`язати ОСОБА_1 припинити дії щодо використання квартири АДРЕСА_1 не за призначенням - під розташування «хостелу» (для фактичного тимчасового проживання від 1 до 28 осіб, не пов`язаними родинними відносинами, за плату), та привести вказану квартиру у стан, придатний для постійного проживання однієї сім`ї різного чисельного складу або однієї людини. 
На обґрунтування вимог посилались на те, що до Печерської районної у місті Києві державної адміністрації постійно звертаються мешканці багатоквартирних будинків зі скаргами на влаштування у квартирах так званих «хостелів». 
Перебування великої кількості сторонніх людей у будинку створює незручності як для власників квартир, так і для працівників комунальної системи. Мають місце щоденні скарги від мешканців про порушення санітарних норм у під`їздах, збільшення експлуатаційних витрат на будинок та порушення громадського спокою у вечірні та нічні години.
Розпорядженням голови Печерської районної у місті Києві державної адміністрації від 18 січня 2016 року № 44 «Про створення робочої групи з розгляду питань щодо виявлення фактів використання не за призначенням квартир в багатоквартирних жилих будинках Печерського району міста Києва» створено робочу групу з розгляду питань щодо виявлення фактів використання не за призначенням квартир у багатоквартирних жилих будинках Печерського району міста Києва, якою проводяться рейди з перевірки квартир, які використовують під так звані «хостели», за результатами обстежень складаються акти.
Відповідно до акту від 18 лютого 2016 року № 6 квартира АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , розміщена на 6 поверсі 9-ти поверхового будинку, загальною площею 60,6 кв. м, житловою 46,0 кв. м, містить 14 двоярусних ліжок та використовується під «хостел». 
Посилаючись на те, що такі дії відповідача порушують норми цивільного та житлового законодавства, суперечать державним будівельним нормам України, порушують житлові права інших мешканців таких житлових будинків, а також призводять до недоотримання житлово-експлуатаційними організаціями, а, отже, і міським бюджетом коштів.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2017 року  позов Печерської районної у місті Києві державної адміністрації та комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» залишено без задоволення.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що покладення обов`язку припинити дію, яка порушує право, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу можливе щодо триваючого правопорушення, вчиненого іншою особою, яким створюються перешкоди в здійсненні суб`єктивного права. Відновлення становища, яке існувало до порушення як спосіб захисту цивільного права та інтересу застосовується у тому разі, якщо покладення обов`язку на особу, яка його порушила, припинити дії не відновлює повністю суб`єктивне право, а цього можна досягти вчиненням інших, передбачених законом, заходів. Позивачі не довели порушення відповідачами майнових та немайнових прав територіальної громади. Печерська районна у м. Києві державна адміністрація, комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» посилалися на те, що використання відповідачем квартири під «хостел» для проживання інших осіб порушує права інших мешканців житлового будинку. Жодних документів щодо порушених відповідачами прав позивачів до суду надано не було. Документів на підтвердження повноважень позивачів діяти в інтересах інших осіб до суду також надано не було. Розміщення у квартирі місць для проживання інших осіб не свідчить про використання квартири не за призначенням.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду міста Києва від 14 лютого 2018 року заочне  рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2017 року залишено без змін.
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про те, що Печерська районна у м. Києві державна адміністрація, комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», обґрунтовуючи позов тим, що використання відповідачем квартири під «хостел» для проживання інших осіб порушує права інших мешканців житлового будинку, жодних документів щодо порушених відповідачами прав позивачів суду не надали, як і документів на підтвердження повноважень позивачів діяти в інтересах інших осіб. Тобто, суд першої інстанції правильно вважав, що повноважень звернення до суду в інтересах інших осіб позивачі не мають, ними не надано жодних доказів щодо порушених відповідачем прав, інтересів та неможливості самостійної участі у судовому процесі від мешканців будинку, де знаходиться приміщення, чи інших окремих громадян.
Короткий зміст вимог касаційних скарг
Не погодившись із таким вирішенням спору, Печерська районна у місті Києві державна адміністрація та комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» подали касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просять скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.
Суди не врахували норму статті 382 ЦК України, відповідно до якої квартира у багатоквартирному будинку призначена для постійного проживання, у той час, як у спірній квартирі розташований «хостел».
Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2018 року відкрито провадження  у справі за позовом Печерської районної у місті Києві державної адміністрації та комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» до ОСОБА_1 про припинення дії, яка порушує право.
Витребувано з Печерського районного суду міста Києва цивільну справу                № 757/11067/16-ц.
Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2019 року  справу призначено до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею                   60,6 кв. м, житловою 46,0 кв. м.
Відповідно до акту від 18 лютого 2016 року № 6 квартира АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , розміщена на 6 поверсі 9-ти поверхового будинку, загальною площею 60,6 кв. м, житловою 46,0 кв. м, містить                        14 двоярусних ліжок та використовується під «хостел».
Обґрунтовуючи підстави позову, позивачі посилались на те, що дії відповідача порушують норми цивільного та житлового законодавства, суперечать державним будівельним нормам України, оскільки у житловому приміщенні, яке не призначене для постійного проживання великої кількості осіб, не пов`язаних родинним стосунками, облаштований «хостел».  
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Мотивувальна частина
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права
Звертаючись до суду з позовом, позивачі просили зобов`язати                  ОСОБА_1 припинити дії щодо використання квартири не за цільовим призначенням, зокрема, під розташування «хостелу», та зобов`язати її привести квартиру у стан, придатний для постійного проживання однієї сім`ї різного чисельного складу або однієї людини.
Відповідно до статті 1 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно частини першої та другої статті 3 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
 
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право.
Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (стаття 379 ЦК України). 
Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання (частина перша статті 382 ЦК України).
Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (частина перша статті 383 ЦК України).
Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частина сьома статті 319 ЦК України).
Згідно абзацу 1 частини першої статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскарженого рішення суду першої інстанції) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскарженого рішення суду апеляційної інстанції) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У справі, що переглядається, суди не встановили, а позивачами не доведено, які ж їх цивільні права або інтереси порушені, або що позивачі мають право звертатися за захистом прав та інтересів інших осіб.
За таких обставин, суди зробили обґрунтований висновок про відмову в задоволенні позову.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги, а оскаржених рішень без змін.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Печерської районної у місті Києві державної адміністрації та комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» залишити без задоволення.
Заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 жовтня                   2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 14 лютого                 2018 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття. 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий	В. І. Крат   	
 	 	
Судді:	Н. О. Антоненко  	
 	 	
 	В. С. Жданова  	
 	 	
 	В. І. Журавель     Є. В. Краснощоков