ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/310/20 Справа № 186/1885/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Янжула С. А. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 березня 2020 року суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою: 
        ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , -
       визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті гривень) 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.
При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 23 листопада 2019 року о 01:40 годині по вул. Горького,7, м. Першотравенська, Дніпропетровської області водій ОСОБА_1  керував транспортним засобом - "ЗАЗ-110207" д/н  НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова), на вимогу працівників поліції, в присутності двох свідків, відмовився від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України. 
Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яка притягується до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити або звільнити ОСОБА_1 від відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та обмежитись усним зауваженням на підставі ст. 22 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на безпідставність зупинки автомобіля працівниками поліції.
Вказує, що не керував автомобілем та направлявся додому, коли його особисто зупинили працівники поліції, автомобіль знаходився в нерухомому стані на відстані 20 метрів, а тому ОСОБА_1 і не міг вчинити правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Звертає увагу на те, що його як водія не було відсторонено від керування автомобілем та в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про упередженість працівників поліції та ставить під сумнів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. 
Зазначає, що суд призначив йому надмірно суворе покарання, хоча міг обмежитись усним попередженням, на підставі ст. 22 КУпАП, оскільки вчинене ОСОБА_1 правопорушення є малозначним. 
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити з підстав викладених у ній. 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку. 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. 
Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі. 
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим. 
Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким місцевим судом була надана належна оцінка, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення ОБ №038731 від 23 листопада 2019 року, в якому зазначено про обставини вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зазначено, що останній від підпису відмовився; рапортом; поясненнями свідка  ОСОБА_2 , який вказав, що 23 листопада 2019 року, приблизно о 01:40 годині, його запросили працівники поліції в якості свідка, де в його присутності та в присутності ще одного свідка, по АДРЕСА_3 області  ОСОБА_1  відмовився пройти огляд на стан сп`яніння на пристрої "Драгер" або проїхати до лікарні м.Першотравенська; відеозаписом правопорушення, оглянутим в судовому засіданні, з якого вбачається, що 23 листопада 2019 року в темну пору доби патрульна машина поліції рухається з перехрестя вулиці Чайковського на вулицю Горького, на вул. Горького попереду патрульної машини рухаються одна за одною дві машини, одна з яких "Нива Шевролет", ці дві машини повертають вправо - у двір будинку №7 по вул.Горького, м.Першотравенська, Дніпропетровської області, патрульна машина повертає за ними, машини рухаються по дорозі, яка проходить в дворі вказаного будинку №7, машини, що рухаються попереду поліцейської, зупиняються, в зв`язку з чим, службовий автомобіль поліції не має змоги рухатися далі. Поліцейський вийшов зі службового авто, пройшов повз позашляховик, попереду позашляховика стояла машина "ЗАЗ 110207" д/н  НОМЕР_2 , водій машини вийшов з неї, поспілкувався з поліцейським та став на обочину дороги, а машина "ЗАЗ 110207" зрушилася з місця, повернула ліворуч та заїхала на площадку, що знаходиться в дворі даного будинку, огороджену стовпчиками. Поліцейський пішов в сторону машини "ЗАЗ", яка зупинилася на площадці біля будинку №7 по вул.Горького. До нього підійшов чоловік, що стояв на обочині дороги, з машини "ЗАЗ 110207" вийшов водій, закрив машину, поліцейський та чоловік підійшли до водія, до них підійшов другий поліцейський, чоловік, що стояв на обочині показує документи поліції, а водій машини "ЗАЗ" пішов в сторону будинку, його гукає поліцейський, той зупиняється, підходить до поліцейських, також до них підходить водій позашляховика, водій, що припаркував "ЗАЗ" надає поліцейським документи. Таким чином, з наданих доказів вбачається, що за кермом "ЗАЗ 110207" був ОСОБА_3 , який в дворі будинку №7 по вул.Горького, м.Першотравенська, зупинив машину, вийшов з неї, за кермо пересів ОСОБА_1 , завів транспортний засіб та керував ним, здійснюючи рух по дорозі, поворот ліворуч, паркування на площадці у дворі вказаного будинку, перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння, що не заперечується всіма учасниками справи. Від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1  відмовився в присутності двох свідків.  
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин по справі не вбачається. 
Сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків, засвідчують відмову  ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Більш того,  ОСОБА_1  не заперечував обставини, викладені у протоколі, щодо його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Посилання апеляційної скарги ОСОБА_1 на те, що він не керував автомобілем та направлявся додому, коли його особисто зупинили працівники поліції, автомобіль знаходився в нерухомому стані на відстані 20 метрів, а тому ОСОБА_1 і не міг вчинити правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються вищезазначеними доказами та обставинами у справі, зокрема відеозаписом подій, крім того, у своїх письмових поясненнях сам ОСОБА_1 зазначає, що він сів за кермо та проїхав кілька метрів, щоб розвернутися та припаркуватися(а.с. 5). 
Під керуванням транспортним засобом розуміється вчинення технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічними можливостями транспортного засобу, що було встановлено в діях  ОСОБА_1 , останнім, як водієм, були вчинені дії, пов`язані з приведенням транспортного засобу в рух відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу. 
Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. 
Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 про те, що його як водія не було відсторонено від керування автомобілем та в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про упередженість працівників поліції та ставить під сумнів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ОСОБА_1 пояснив поліцейським, що він припаркувався біля свого дому та наміру їхати не має, а відсутність в матеріалах справи форми направлення ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не є підставою для закриття провадження у справі, оскільки наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України та відповідно наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Посилання апеляційної скарги ОСОБА_1 на те, що суд призначив йому надмірно суворе покарання, хоча міг обмежитись усним попередженням, на підставі ст. 22 КУпАП, оскільки вчинене ОСОБА_1 правопорушення є малозначним, є безпідставними з огляду на наступне.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про застосування до  ОСОБА_1  адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами та штрафу та про відсутність підстав, у даному випадку, для звільнення порушника від адміністративної відповідальності та обмеження усним зауваженням, у зв`язку з малозначністю правопорушення.
Апеляційний суд зауважує, що судом першої інстанції під час розгляду справи були враховані усі обставини та дотримано принцип співрозмірності накладеного стягнення вчиненому правопорушенню, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, істотність наслідків вчиненого правопорушення та в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами накладено на  ОСОБА_1  стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.  
Як встановлено під час апеляційного розгляду, вчинене ОСОБА_1  правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку, що на переконання суду виключає можливість визнання правопорушення малозначним. 
Таким чином, звільнення порушника від адміністративної відповідальності та обмеження усним зауваженням, у зв`язку з малозначністю правопорушення не буде співмірним з підвищеною суспільною небезпекою вчиненого ОСОБА_1 діяння. 
Інші доводи апелянта не спростовують факту вчинення особою адміністративного правопорушення, мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини  ОСОБА_1  у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження. 
       Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини  ОСОБА_1  у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
       При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції – без змін.  
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,- 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1   – залишити без задоволення. 
Постанову судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя А.О. Пістун