УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2020 року
м. Київ
справа № 202/366/20
провадження № 51- 1380 впс 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                    ОСОБА_1 ,
суддів                                 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  
за участю:
секретаря судового
засідання                                      ОСОБА_4 ,
захисника                                      ОСОБА_5 
представника потерпілого        ОСОБА_6 
розглянув клопотання захисників обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 – адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_5 про направлення обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за                            № 12018040000000523 відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 366, частиною 3 статті 206-2, частиною 1 статті 14, частиною 3 статті 206-2 Кримінального кодексу України (далі – КК)  з Індустріального районного суду міста Дніпропетровська до Голосіївського районного суду міста Києва, 
встановив:
До Верховного Суду у порядку статті 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) надійшло клопотання захисників обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 – адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_5 про направлення обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №12018040000000523 відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 366, частиною 3 статті 206-2, частиною 1 статті 14, частиною 3 статті 206-2 КК з Індустріального районного суду міста Дніпропетровська до Голосіївського районного суду міста Києва.
Клопотання захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_5 обґрунтовано тим, що, на їх думку, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12018040000000523, затверджений прокурором регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 , надійшов до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська з порушенням правил територіальної підсудності. Адвокати, посилаючись на зазначений обвинувальний акт, згідно з яким їх підзахисні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених частиною 2 статті 366, частиною 3 статті 206-2, частиною 1 статті 14, частиною 3 статті 206-2 КК, зазначають, що за ступенем тяжкості кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 206-2 КК, є більш тяжким по відношенню до інших інкримінованих їм злочинів, але, згідно з обставинами, зазначеними у обвинувальному акті, воно не було вчинене у місті Дніпрі, а дії, пов`язані з реалізацією злочинного наміру, вчинялись їх підзахисними на території Голосіївського району міста Києва.
У запереченні на клопотання захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просить відмовити у задоволенні клопотання про направлення кримінальної справи з Індустріального районного суду міста Дніпропетровська до Голосіївського районного суду міста Києва, посилаючись на те, що умисел на заволодіння корпоративними правами ТОВ «АГРОС СТАНДАРТ» виник у обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 саме в місті Павлограді за місцем тимчасової реєстрації їх місця проживання.
Окрім того, представник потерпілого посилається на те, що сторона захисту в порушення встановленого порядку, визначеного нормами частини 3 статті 34 КПК,  звернулась до суду, який не уповноважений розглядати клопотання з питань визначення направлення кримінальних справ з одного суду до іншого.
 
У судовому засіданні захисник обвинувачених ОСОБА_5 підтримала вимоги клопотання та просила направити обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 12018040000000523 з Індустріального районного суду міста Дніпропетровська до Голосіївського районного суду міста Києва. Представник потерпілого ОСОБА_6 підтримала заперечення та просила відмовити у задоволенні зазначеного клопотання.
Інших учасників судового провадження належним чином повідомлено про час та місце розгляду клопотання. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали обвинувального акту та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_5 слід задовольнити з наступних міркувань.
Згідно з частиною 3 статті 34 КПК питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а  також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.
Як убачається з клопотання, до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №12018040000000523 відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 366, частиною 3 статті 206-2, частиною 1 статті 14, частиною 3 статті 206-2 КК.
Згідно з частиною 1 статті 32 КПК кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Зі змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за  №12018040000000523, убачається, що обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в процесі протиправної діяльності  було вчинено два злочини, передбачені частиною 3 статті 206-2 КК, а тому, згідно з положеннями частини 1 статті 32 КПК, якщо кримінальні правопорушення були однаковими за тяжкістю, то кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.
За обвинувальним актом останнім вчиненим кримінальним правопорушенням слід вважати умисні дії обвинувачених, які кваліфіковані за частиною 1 статті 14, частиною 3 статті 206-2 КК і полягали у готуванні до протиправного заволодіння майном підприємства, у тому числі частками учасників, шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених документів, печаток підприємства, вчинене службовою особою з використанням службового становища за попередньою змовою групою осіб. 
Суд зауважує, що за диспозицією інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 206-2 КК злочин вважається закінченим не з моменту фактичного заволодіння майном, а з моменту отримання юридичних прав на такі дії. Судом встановлено, що всі юридичні процедури, спрямовані на реєстрацію протиправного заволодіння зазначеним майном та частками в статутному капіталі, були вчинені обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у місті Києві, натомість, в обвинувальному акті відсутня жодна інформація щодо вчинення будь-яких дій з готування до протиправного заволодіння майном та частками в статутному капіталі ТОВ «ВЕНТ КОМПАНІ 2017», ТОВ «ДНЕПР ТРЕЙД РІЕЛТІ» у місті Дніпрі.
За таких обставин Судом встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 12018040000000523 відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 366, частиною 3 статті 206-2, частиною 1 статті 14, частиною 3 статті 206-2 КК направлено до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська з порушенням правил територіальної підсудності, а тому є підстави для задоволення клопотання адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_5 про направлення зазначеного обвинувального акту на розгляд до Голосіївського районного суду міста Києва.
Керуючись статтями 32, 34 КПК, Верховний Суд 
постановив:
Клопотання захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_5 задовольнити.
Направити обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 12018040000000523 відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 366, частиною 3 статті 206-2, частиною 1 статті 14, частиною 3 статті 206-2 Кримінального кодексу України (далі – КК) з Індустріального районного суду міста Дніпропетровська до Голосіївського районного суду міста Києва.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає. 
 
Судді: 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3