П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/1171/20	

Категорія: 105000000                                                                                                    Головуючий в 1 інстанції: Брагар В. С..  
                                                                                                                                       Час і місце ухвалення: м. Одеса      
Колегія суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  -  Лук'янчук О.В.
суддів              -  Бітова А. І.
                                  -  Ступакової І. Г.                       
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "СЕТАМ" на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 березня 2020 року про вжиття заходів забезпечення позову,-  
                                                В С Т А Н О В И Л А :
16 березня 2020 року до Миколаївського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з додатковою відповідальністю "ПМК-107" "ВОДБУД" із заявою про забезпечення позову шляхом: 
- зупинення реалізації арештованого майна за лотом №409803: Нежитлового об'єкту, загальною площею 1424,3 кв.м. за адресою: м. Миколаїв, вул. Янтарна, 318/8, Літери: Б - Майстерня, загальна площа 1424,3 кв.м.; В - Гараж , загальна площа - 121 кв.м., Г - Мала Механізація , загальна площа 169,8 кв.м.; П - Киснева; Р - Трансформаторна; С - щитова; споруди: №32 - Хвіртка, №33 - Ворота, №34 - огорожа, №І - замощення, кількість поверхів: 2; Фундаменти: бетон; стіни - цегла; перекриття (міжповерхові, надпідвальні, горищні) - залізобетонні плити; покрівля - сумісна.
- заборони Державному підприємству "Сетам,  вчиняти дії щодо підготовки та проведення аукціону  призначеного на 23.03.2020 рік з продажу нерухомого майна по лоту №409803 щодо Нежитлового об'єкту загальною площею 1424,3 кв.м. за адресою: м. Миколаїв, вул.Янтарна, 318/8, опис майна: Літери: Б - Майстерня, загальна площа 1424,3 кв.м.; В - Гараж , загальна площа - 121 кв.м., Г - Мала Механізація , загальна площа 169,8 кв.м.; П - Киснева; Р - Трансформаторна; С - щитова; Споруди: №32 - Хвіртка, №33 - Ворота, №34 - огорожа, №І - замощення, кількість поверхів: 2; Фундаменти: бетон; стіни - цегла; перекриття (міжповерхові, надпідвальні, горищні) - залізобетонні плити; покрівля - сумісна, розташованого за адрусою: 54050, м. Миколаїв, вул. Янтарна, 318/8, що належить Товаристку з додатковою відповідальністю "ПМК-107" "ВОДБУД", до набрання законної сили рішенням, ухваленим за результатами судового розгляду даної адміністративної справи по суті.
В обґрунтування заяви зазначається, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 березня 2020 року заяву Товариства з додатковою відповідальністю "ПМК-107" "ВОДБУД" задоволено частково.
Зупинено реалізацію арештованого майна за лотом №409803: Нежитловий об'єкт, загальною площею 1424,3 кв.м. за адресою: м. Миколаїв, вул.Янтарна, 318/8, Літери: Б - Майстерня, загальна площа 1424,3 кв.м.; В - Гараж , загальна площа - 121 кв.м., Г - Мала Механізація , загальна площа 169,8 кв.м.; П - Киснева; Р - Трансформаторна; С - щитова; споруди: №32 - Хвіртка, №33 - Ворота, №34 - огорожа, №І - замощення, кількість поверхів: 2; Фундаменти: бетон; стіни - цегла; перекриття (міжповерхові, надпідвальні, горищні) - залізобетонні плити; покрівля - сумісна.
В решті заявлених вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Державне підприємство "СЕТАМ" подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу в частині задоволення заяви скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні заяви, наголошуючи, зокрема, на неповному з'ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення спірного питання, порушенні судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спірного питання.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції безпідставно застосував захід забезпечення позову та порушив вимоги ч.6 ст.151 КАС України щодо заборони вживати заходи забезпечення позову шляхом припинення, відкладення, зупинення чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного. 
Зупиняючи реалізацію арештованого майна, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлений захід забезпечення позову шляхом зупинення реалізації арештованого майна за лотом №409803 є достатнім способом захисту прав та інтересів позивача, та в подальшому виконання рішення суду, якщо воно буде винесено на його користь.  
Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Так, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Отже, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.
Слід зазначити, що підстави забезпечення позову, передбачені ч.2 ст. 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Положеннями ч.1 ст. 151 КАС України визначені види забезпечення позову, а саме: 1) зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) заборона відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановлення обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
При цьому, відповідно до ч.2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або є очевидними ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Також, суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.
Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій, рішень суб'єкта владних повноважень, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.
Інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.
При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
Колегією суддів встановлено, що позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову у зв'язку з тим, що невжиття таких заходів, як зупинення судом реалізації арештованого майна, заборони вчиняти дії щодо підготовки та проведення аукціону, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист поновлення порушених прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду.
Отже, позивачем в поданому клопотанні про вжиття заходів забезпечення заявленого позову не визначені конкретні підстави для вжиття заходів забезпечення позову передбачені положеннями ч.1 ст.151 КАС України.
Отже, судом першої інстанції не прийнято до уваги, що позивачем в поданому клопотанні про вжиття заходів забезпечення заявленого позову не визначені конкретні підстави для вжиття заходів забезпечення позову, які викладені у ст. 150 КАС України.
Позивач не обґрунтував своє клопотання про забезпечення позову, не надав доказів того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди їх правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення у даній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або наявні очевидні ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.
Сама лише думка позивача з приводу ускладнення в майбутньому виконання рішення суду не може бути визнана судом достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у спірних правовоідносинах, оскільки є суб'єктивним судженням позивача, без зазначення існуючої очевидної небезпеки заподіяння шкоди позивачу.
В оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції також не визначені конкретні підстави для вжиття заходів забезпечення даного позову згідно ст. 151 КАС України та не наведено обґрунтувань необхідності забезпечення даного позову будь-якими фактичними обставинами справи.
Так, визнаючи обґрунтованим клопотання про забезпечення позову, в оскаржуваній ухвалі, судом першої інстанції не вказано, які саме права та інтереси позивача порушені, не зазначено, в чому існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у даній справі, або з яких причин захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або ознаки, які свідчать про очевидність протиправності оскаржуваних рішень.
Крім того, вживаючи заходи забезпечення позову у запропонований заявником спосіб, судом першої інстанції не надано оцінки співмірності видам забезпечення позову, які просив вжити заявник, із вимогами з якими має намір звернутися до суду.
Більш того, колегія суддів до доводів заявника, викладених у заяві про забезпечення позову ставиться критично, позаяк оцінку спірним діям державного виконавця буде надана за наслідками розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, а не на стадії розгляду заяви про забезпечення позову.
Водночас, колегія суддів вбачає за необхідне наголосити на тому, що порушене право заявника/позивача буде відновлене з моменту його порушення, якщо таке буде судом встановлено при розгляді справи по суті.
На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення поданої заяви про забезпечення позову та необхідності вжиття заходів забезпечення, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню з підстав неповного з'ясуванням обставин, що мають значення для вирішення спірного питання.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Враховуючи наведені обставини у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для вирішення спірного питання, що призвело до неправильного вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову, а відтак вона підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст.  150,  151,  152,  153,  154,  241,  243,  250,  311,  315,  317,  321,  322,  325,  328,  329 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Державного підприємства "СЕТАМ" - задовольнити.
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 березня 2020 року скасувати.
У задоволенні заяви Товариства з додатковою відповідальністю"ПМК-107" "ВОДБУД" про вжиття заходів забезпечення позову -  відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
                                                          Повний текст постанови складено та підписано 26 травня 2020 року .
Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук'янчук 
Суддя:                                                                                                       А.І.  Бітов 
Суддя:                                                                                                               І. Г. Ступакова