ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3429/20 Справа № 177/1090/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Леонідова О. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді: Барильської А.П.,
суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
сторони:
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач:  ОСОБА_2 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, цивільну справу за  апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 року, яке постановлено суддею Леонідовою О.В. у смт. Широке Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 22 листопада 2019 року, -
В С Т А Н О В И В:
У червні 2018 року  ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами.
В обґрунтування позову зазначив, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2012 року шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2012 року на користь відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) позивача, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
В червні 2014 позивач ОСОБА_1 був мобілізований до лав Збройних Сил України та на момент мобілізації заборгованості не було. 09 квітня 2015 року ОСОБА_1 потрапив у полон та був визволений 27 грудня 2017 року, після визволення його з полону стан здоров`я суттєво погіршився, що призвело до втрати працездатності та встановлення інвалідності, позивач безробітній, отримує пенсію, з якої вираховується 50 % на сплату аліментів та погашення заборгованості за аліментами, яка утворилася за час перебування у полоні. Тому просив суд звільнити його від сплати заборгованості за аліментами. 
Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 рокупозовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Частково звільнено  ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам  в розмірі 40000 гривень 00 коп. на користь   ОСОБА_2   на утримання дітей:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стягуються на підставі рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2012 року.
В решті позову відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволення позову, посилаючись на те, що суд першої інстанції не надав оцінки того, що заборгованість по аліментам у позивача утворилась задовго до призиву його до Збройних Сил України. 
Апелянт вказує на те, що судом не встановлено яким чином здійснювалось нарахування заробітної плати та відрахування аліментів в період перебування позивача у полоні з 09 лютого 2015 року по 27 грудня 2017 року. 
На думку апелянта позивачем не надано доказів на підтвердження втрати працездатності у зв`язку із мобілізацією та його перебуванням у полоні. 
Також відповідач ОСОБА_2 в апеляційний скарзі посилається на Постанову ВС від 29 травня 2018 року у справі №234/6207/17, відповідно до якої безробіття особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, не є підставою для звільнення від обов`язку сплати аліментів.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального і процесуального права. Вважає, що апеляційна скарга не містить належних та допустимих доводів, які б вказували на незаконність і необґрунтованість рішення суду, та неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи, а тому рішення суду просить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 20 грудня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2012 року розірвано (т.1 а.с.3). 
Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2012 року з позивача ОСОБА_1 стягнуті на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з 20 квітня 2012 року до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання, у розмірі 1/10 частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з 20 квітня 2012 року і до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку (т.1 а.с. 4).
Постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровської області №34736579 від 11 жовтня 2012 року відкрито виконавче провадження та звернуто стягнення на пенсію позивача (т.1 а.с. 181 - 184).
Відповідно до листа Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України №33/8-Г-138 від 16 січня 2018 року, військовослужбовець ЗС України ОСОБА_1 09 травня 2015 року потрапив у заручники до незаконних збройних формувань в районі проведення антитерористичної операції та був визволений 27 грудня 2017 року (т.1 а.с. 5). 
Відповідно до виписного епікризу №31782 Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» клініка неврології, позивач перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні в НВМКЦ «ГВКГ» МО України з 28 грудня 2017 року по 02 лютого 2018 року (т.1 а.с. 6). 
26 травня 2015 року Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 видано посвідчення учасника бойових дій, серії НОМЕР_2 (т.1 а.с. 7).
Постановою Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області №34736579 від 12 вересня 2017 року звернуто стягнення на дохід позивача, який він отримує в військовій частині НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 8).
Згідно довідки № 466 від 30 травня 2018 року, станом на 30 травня 2018 року, заборгованість у позивача по аліментам складає 67 839 грн. 43 коп. (т.1 а.с. 10). 
Відповідно до довідки, виданої відділом з питань виплати пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію за вислугу років, з якої проводиться утримання аліментів на користь відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей, аліменти на подружжя та поштовий збір (т.1 а.с. 30). 
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, станом на 01 липня 2018 року, ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі - 63 218,19 грн., заборгованість за 2019 рік - 7682,91 грн., сплачено боржником 9337,94 грн., заборгованість на 30 число поточного місяця – 1 655,03 грн., сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження – 57 507,61 грн. (т.1 а.с. 112). 
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 , станом на листопад 2019 року, має заборгованість – 48 433,62 грн., заборгованість за 2019 рік – 22 091,41 грн., сплачено боржником – 32 820,43 грн., заборгованість на 30 число поточного місяця - 10 729,02 грн., сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження 48 433,62 грн. (т 2 а.с. 1).
Відповідно до свідоцтва про народження, позивач має сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.1 а.с. 237).
Відповідно до посвідчення серії № НОМЕР_4 , позивач є інвалідом ІІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, інвалідів війни (т.1 а.с. 238).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість по сплаті аліментів утворилась в період перебування позивача у полоні незаконних збройних формувань в районі проведення антитерористичної операції, а тому прийшов до висновку щодо звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам в розмірі 40 000 грн.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від   20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
За правилами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
 Статтею 181 СК України передбачені способи виконання батьками такого обов`язку.
Відповідно до ч.2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Аналіз зазначеної правової норми дає підстави для висновку про те, що платника аліментів може бути звільнено за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами у разі, якщо він доведе суду наявність у нього тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. При цьому вказана норма права не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для повного або часткового звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.
Із аналізу вказаної норми матеріального закону також слідує, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у разі обчислення органом державної виконавчої служби конкретного розміру заборгованості зі сплати аліментів.
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ВС від 21 листопада 2018 року у справі №343/860/17.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 62 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є Конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України.
На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.
Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.
Обґрунтовуючи позовні вимоги про звільнення від сплати заборгованості по аліментах позивач посилався на те,  що причиною виникнення заборгованості є мобілізація до лав Збройних Сил України з направленням в район проведення АТО та майже трирічне перебування у полоні незаконних збройних формувань на тимчасово окупованій території України.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до звіту про здійснення відрахувань та виплат, ОСОБА_1 проходив військову службу в ЗСУ у військової частини НОМЕР_3 , і починаючи з червня 2014 року по лютий 2018 року йому нараховувалась заробітна плата, розмір якої за вказаний період складає складає 263 011,36грн. (а.с. 158-159). Однак, з нарахованої заробітної плати не проводилося відрахування аліментів, у зв`язку з чим згідно зі звіту про здійснення відрахувань та виплат починаючи з червня 2014 року по вересень 2017 року заборгованість по аліментам складає 76 016,19 грн. (а.с. 159).
За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскільки позивачу у період знаходження у полоні незаконних збройних формувань на тимчасово окупованій території України нараховувалась заробітна плата, та з неї повинно бути проводитись відрахування аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дітей:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та обставини, які б були підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам у зазначений період на думку колегії судів, відсутні.
При цьому, посилання позивача на те, що заробітна плата, яка нараховувалась за час несення служби у період знаходження у полоні отримувалась його дружиною на покриття витрат на звільнення позивача з полону та на сплату аліментів, не підтверджені належними та допустими доказами. 
Колегія суддів не бере до уваги доводи позивача про те, що державний виконавець на протязі трьох років не здійснював дій спрямованих на звернення стягнення на його заробітну плату, оскільки це є правовою підставою для оскарження бездіяльності державних виконавців, проте відповідно до вимог ст. 197 СК України не є підставою для звільнення позивача від заборгованості по аліментам.
Колегія суддів не бере до уваги посилання позивача про те, що на теперішній час він безробітний та не має додаткового заробітку, в результаті полону він отримав ІІІ групу інвалідності та потребує систематичного лікування, оскільки значне погіршення матеріального становища платника аліментів або зміна його сімейного стану, погіршення стану його здоров`я, відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України може бути підставою для зменшення розміру аліментів, однак не є обставинами, що мають істотне значення для звільнення від заборгованості по аліментам в розумінні ч. 2 ст. 197 СК України.
Посилання позивача на те, що відповідач разом з дітьми в 2016 році безкоштовно відпочивала у ОСОБА_6 , отримувала регулярні продуктові набори та речі від волонтерських і благодійних організацій, колегія суддів не бере до уваги, оскільки позивачем відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження цих доводів, натомість, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до запрошення Української патріотичної асоціації «Воля» від вересня 2018 року позивача ОСОБА_1 запрошено до Іспанії на відпочинок, лікування і реабілітацію (том №1 а.с. 36).
На підставі викладеного колегія суддів вважає, що позивачем з урахуванням положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів, які б давали підстави для звільнення останнього від заборгованості по сплаті аліментів.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні спору неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, що призвели до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення по справі про відмову у задоволенні позову.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі ч. 1 ст. 376 ЦПК України про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – задовольнити.
Рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 рокускасувати та ухвалити нове рішення.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 23 березня 2020 року.

Головуючий:    

Судді: