Постанова
Іменем  України 
 
6 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 06.08/824/727/2019
 
провадження № 61-19490ав19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в складі:
Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М., 
 
секретаря судового засідання - Шабаліної К. Г.,
 
учасники справи:
позивач - акціонерне товариство «Укрсоцбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Альфа-Банк»,
відповідачі: фірма «Т.М.М.» - товариство з обмеженою відповідальністю, ОСОБА_1 ,
 
за участю представників:
позивача -  ОСОБА_2 ,
відповідача -  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Верховного Суду                    (м. Київ, проспект Повітрофлотський, 28) апеляційну скаргу акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Альфа-Банк», на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 жовтня                      2019 року у складі судді Головачова Я. В. про скасування заходів забезпечення виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 01 квітня 2019 року, у справі за позовом акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до фірми «Т.М.М.» - товариства з обмеженою відповідальністю, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2019 року представник фірми «Т.М.М.» - товариства з обмеженою відповідальністю (далі - фірма «Т.М.М.» - ТОВ)- ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, вжитих на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року про забезпечення виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 01 квітня 2019 року, посилаючись на те, що накладення арешту на грошові кошти заявника фактично зупинило господарську діяльність підприємства, зокрема, позбавило можливості сплачувати податки та виплачувати працівникам заробітну плату; вжиті заходи забезпечення виконання рішення третейського суду є передчасними, оскільки рішення цього суду оскаржується до північного апеляційного господарського суду; вирішення питання про видачу виконавчого листа на виконання рішення третейського суду зупинено. А тому вжиті заходи забезпечення виконання рішення не є співрозмірними вимогами банку, а також не доведено, яким чином вони зумовлять реалізацію мети їх вжиття.
 
Ураховуючи викладене заявник просив скасувати заходи забезпечення виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 01 квітня 2019 року, вжиті після уточнення вимог акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - АТ «Укрсоцбанк») на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року.
 
Короткий зміст ухвали апеляційного суду, як суду першої інстанції
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року клопотання фірми «Т.М.М.» - ТОВ, подане представником Саєнко Ю. М., про скасування заходів забезпечення позову, вжитих на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 01 квітня 2019 року у справі за позовом АТ «Укрсоцбанк» до фірми «Т.М.М.» - ТОВ, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено.
Скасовано заходи забезпечення виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 01 квітня 2019 року справі за позовом                                   АТ «Укрсоцбанк» до фірми «Т.М.М.» - ТОВ, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, вжиті на підставі ухвали Київського апеляційного суду від     26 квітня 2019 року в частині накладення арешту, у межах стягнутої рішенням третейського суду суми - 7 097 868 євро 68 євроцентів, на нерухоме майно, що належить на праві власності фірмі «Т.М.М.» - ТОВ, а саме: нежилі приміщення (в літ. А) з № 1 по № 6, тераса (групи приміщень № 249) - офіс, загальною площею 326,00 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; нежиле приміщення № АДРЕСА_3 ; в частині накладення арешту, у межах стягнутої рішенням третейського суду суми - 7 097 868 євро 68 євроцентів, на грошові кошти фірми «Т.М.М.» - ТОВ, що знаходяться у банківських установах на рахунках, що будуть виявлені в процесі виконання цієї ухвали; в частині накладення арешту, у межах стягнутої рішенням третейського суду суми - 7 097 868 євро 68 євроцентів, на грошові кошти ОСОБА_1 , що знаходяться у банківських установах на рахунках, що будуть виявлені в процесі виконання цієї ухвали.
 
Ухвала суду мотивована тим, що на час подання заяви про вжиття заходів виконання судового рішення відсутній виконавчий документ, виданий державним судом на виконання рішення третейського суду, тому відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення виконання рішення суду, у зв`язку з чим заходи забезпечення виконання рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 01 квітня 2019 року, вжиті на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року, підлягають скасуванню.
 
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
 
Не погодившись с цією ухвалою, АТ «Укрсоцбанк» подало до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року скасувати та відмовити у задоволенні клопотання фірми «Т.М.М.» - ТОВ про скасування вжитих заходів забезпечення.
 
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції 
 
Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України встановлено, що Верховний суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
 
Ухвалою cудді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду                     від 04 листопада 2019 року відкрите апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою.
 
Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд помилково виходить з того, що заходи забезпечення позову мають бути скасовані, оскільки на час звернення до суду із відповідною заявою позивач не отримав виконавчий лист на примусове виконання рішення від 01 квітня 2019 року у справі               № 06/19, однак забезпечення позову та забезпечення виконання рішення суду є одним і тим же інститутом, так як покликані до реального забезпечення прав позивача. При цьому не має значення стадія розгляду справи (чи то розгляд справи до ухвалення рішення, чи то подальший захист прав після ухвалення рішення). Оскільки законодавством передбачена процедура перегляду рішення третейського суду, то до її завершення розгляд позовних вимог АТ «Укрсоцбанк» триває, бо позивач не може перейти до реального виконання рішення третейського суду.
Крім того, скасування заходів забезпечення позову, застосованих судом, який постановляв ухвалу, має пов`язуватися зі зміною обставин, які були підставою для постановлення ухвали на час розгляду заяви позивача, а не з питаннями законності постановлення ухвали. В даній справі такі обставини не змінилися та продовжують існувати. Суд не звернув уваги на те, що  фірма «Т.М.М.» - ТОВ обрало невірний спосіб оскарження ухвали, оскільки воно мало би звертатися до Верховного Суду як суду апеляційної інстанції саме з апеляційною скаргою. При цьому обставини, передбачені в частині чотирнадцятій статті 158 ЦПК України, за наявності яких скасовуються заходи забезпечення позову, вжиті судом у справі, яка передана на розгляд третейського суду, відсутні.
Доводи суду стосовно того, що внаслідок вжиття заходів забезпечення позову відповідач позбавлений можливості виплачувати заробітну плату своїм працівникам та сплачувати податки є безпідставними, оскільки арешт грошових коштів, вжитих ухвалою Київського апеляційного суду                            від 26 квітня 2019 року, був накладений на рахунки виключно в межах стягнутої рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» суми, а саме                         7 097 868 євро 68 євроцентів. Вказані доводи жодним чином не виправдовують скасування ним ухвали в частині арешту нерухомого майна.
 
Доводи інших учасників справи
 
У листопаді 2019 року від фірми «Т.М.М.» - ТОВ надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити її без задоволення, посилаючись на те, що оскаржена ухвала апеляційного суду є законною і прийнятою з правильним застосуванням норм матеріального права.
Відзив мотивований тим, що забезпечення позову можливе до подачі позову, при розгляді справи, а також у справі, що передана на розгляд третейського суду, однак АТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з заявою про забезпечення виконання рішення третейського суду. Разом з тим стаття 431 ЦПК України стосується звернення до виконання виключно судових рішень, оскільки порядок виконання рішень третейських судів регулюється іншими нормами процесуального права. Отже АТ «Укрсоцбанк» застосовує аналогію норм процесуального закону, зазначаючи про те, що забезпечення виконання рішення третейського суду після його винесення є аналогічним до забезпечення позову у справі, що передана на розгляд третейського суду, що є неможливим і суперечить нормам ЦПК України.
Враховуючи, що на час подання заяви про вжиття заходів виконання рішення третейського суду відсутній виконавчий документ, виданий державним судом на виконання рішення третейського суду, а також те, що є спір щодо такого рішення третейського суду (вказане рішення оскаржується фірмою «Т.М.М.» - ТОВ), і таке рішення може бути скасоване, тому відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення виконання рішення третейського суду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
18 квітня 2019 року АТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду із заявою про забезпечення позову, обґрунтовуючи її тим, що 13 лютого 2019 року АТ «Укрсоцбанк» звернувся до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» з позовом до фірми «Т.М.М.» - ТОВ, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ураховуючи те, що сума стягнутої заборгованості не забезпечена іпотекою (заставою), існує реальна загроза невиконання рішення третейського суду, оскільки боржниками вже була відчужена частина майна на користь третіх осіб, заявник просив суд накласти арешт у межах ціни позову на грошові кошти та нерухоме майно боржників.
 
24 квітня 2019 року АТ «Укрсоцбанк» подало клопотання про уточнення заяви про забезпечення позову, у якій зазначило про необхідність забезпечення виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 01 квітня 2019 року у справі № 06/19АТ за позовом АТ «Укрсоцбанк» до фірми «Т.М.М.» - ТОВ, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості: накласти арешт у межах ціни позову 7 097 868 євро 68 євроцентів на грошові кошти фірми «Т.М.М.» - ТОВ, що знаходяться у банківських установах на рахунках, що будуть виявлені державною виконавчою службою або приватним виконавцем в процесі виконання; накласти арешт у межах ціни позову 7 097 868 євро 68 євроцентів на нерухоме майно, що належить на праві власності фірмі «Т.М.М.» - ТОВ, а саме на: нежилі приміщення (в літ. А) з № 1 по № 6, тераса (групи приміщень № 249) - офіс, загальною площею 326,00 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; нежилі приміщення з АДРЕСА_10 загальною площею 442,2 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежиле приміщення АДРЕСА_6 ; накласти арешт у межах ціни позову 7 097 868 євро 68 євроцентів на грошові кошти ОСОБА_1 , що знаходяться на банківських рахунках, що будуть виявлені державною виконавчою службою або приватним виконавцем. Зустрічне забезпечення не застосовувати, оскільки порушено питання про забезпечення виконання рішення третейського суду, яке згідно до закону не вимагає зустрічного забезпечення.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року, з урахуванням ухвали Київського апеляційного суду від 03 травня 2019 року про виправлення описки, заяву АТ «Укрсоцбанк» про забезпечення виконання рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 01 квітня 2019 року у справі за позовом АТ «Укрсоцбанк» до фірми «Т.М.М.» - ТОВ, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено. Накладено арешт у межах стягнутої рішенням третейського суду суми - 7 097 868 євро 68 євроцентів на нерухоме майно, що належить на праві власності фірмі «Т.М.М.» - ТОВ, а саме: нежилі приміщення (в літ. А) з № 1 по № 6, тераса (групи приміщень № 249) - офіс, загальною площею 326,00 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 ; нежиле приміщення АДРЕСА_8 . Накладено арешт у межах стягнутої рішенням третейського суду суми - 7 097 868 євро 68 євроцентів, на грошові кошти фірми «Т.М.М.» - ТОВ, що знаходяться у банківських установах на рахунках, що будуть виявлені в процесі виконання цієї ухвали. Накладено арешт у межах стягнутої рішенням третейського суду суми - 7 097 868 євро 68 євроцентів, на грошові кошти ОСОБА_1 , що знаходяться у банківських установах на рахунках, що будуть виявлені в процесі виконання цієї ухвали.
 
16 травня 2019 року фірма «Т.М.М.» - ТОВ звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 01 квітня 2019 року, посилаючись на те, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням вказаного рішення третейського суду повинні вирішуватися за правилами господарського судочинства, оскільки спірні правовідносини виникли між юридичними особами. Зазначена обставина підтверджується і тим, що за видачею виконавчих документів АТ «Укрсоцбанк» звернувся до Північного апеляційного господарського суду. Крім того, суд не мав права накладати арешт на підставі норми статті 431 ЦПК України, оскільки вона стосується лише судових рішень, а рішення третейського суду таким не являється. Безпідставним є висновок суду стосовно обґрунтованості накладення арешту, оскільки боржником не вчинялися жодні дії щодо ухилення від виконання своїх зобов`язань.
Ураховуючи наведене, заявник просив скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року та відмовити у прийнятті до розгляду заяви АТ «Укрсоцбанк» про забезпечення виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 01 квітня 2019 року.
 
28 травня 2019 року ОСОБА_5 , яка не брала участі у розгляді справи, звернулася до суду із заявою про скасування арешту, посилаючись на те, що нерухоме майно, на яке було накладено арешт ухвалою Київського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року, а саме: нежилі приміщення з АДРЕСА_10 загальною площею 442,2 кв. м та нежиле приміщення АДРЕСА_9 , не належать фірмі «Т.М.М.» - товариству з обмеженою відповідальністю, оскільки були відчужені на її користь відповідно до договору купівлі-продажу від 29 березня 2013 року.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 червня 2019 року заяви фірми «Т.М.М.» - ТОВ, ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 01 квітня 2019 року, задоволено. Скасовано заходи забезпечення виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 01 квітня 2019 року у справі за позовом АТ «Укрсоцбанк» до фірми «Т.М.М.» - ТОВ, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, вжиті на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року.
 
Постановою Верховного суду від 08 серпня 2019 року апеляційну скаргу АТ «Укрсоцбанк» задоволено. Скасовано ухвалу Київського апеляційного суду від 10 червня 2019 року в частині скасування заходів забезпечення виконання рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 01 квітня 2019 року у справі за позовом АТ «Укрсоцбанк» до фірми «Т.М.М.» - ТОВ, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості: в частині накладення арешту у межах стягнутої рішенням третейського суду суми - 7 097 868 євро 68 євроцентів, на нерухоме майно, що належить на праві власності фірмі «Т.М.М.» - ТОВ, а саме: нежилі приміщення АДРЕСА_11 ; нежиле приміщення № АДРЕСА_3 ; в частині накладення арешту у межах стягнутої рішення третейського суду суми - 7 097 868 євро 68 євроцентів на грошові кошти фірми «Т.М.М.» - ТОВ, що знаходяться у банківських установах на рахунках, що будуть виявлені в процесі виконання цієї ухвали; в частині накладення арешту у межах стягнутої рішення третейського суду суми - 7 097 868 євро 68 євроцентів на грошові кошти ОСОБА_1 , що знаходяться у банківських установах на рахунках, що будуть виявлені в процесі виконання цієї ухвали. постановлено в цій частині нову ухвалу, якою заяву фірми «Т.М.М.» - ТОВ про скасування заходів забезпечення позову залишено без змін.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 10 червня 2019 року в частині задоволення заяви ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих на виконання рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від      01 квітня 2019 року у справі за позовом АТ «Укрсоцбанк» до фірми «Т.М.М.» - ТОВ, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в частині накладення арешту на нежилі приміщення з АДРЕСА_12 , залишено без змін.
 
У жовтні 2019 року представник фірми «Т.М.М.» - товариства з обмеженою відповідальністю - Саєнко Ю. М. звернулася до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення, вжитих на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 26 квітня 2019 року.
 
Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 грудня 2019 року замінено позивача у справі на його правонаступника - акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк».
 
В судовому засідання 05 березня 2020 року представником АТ «Альфа-Банк» - Кузовлевим Р. В. було подано заяву про часткову відмову від апеляційної скарги в частині оскарження скасування арешту на нерухоме майно, а саме на нежиле приміщення № АДРЕСА_3 , підписану представником АТ «Альфа-Банк» Шулєповим С. С.
 
Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2020 року заяву представника АТ «Альфа-Банк» - Шулєпова С. С. про часткову відмову від апеляційної скарги задоволено, прийнято часткову відмову АТ «Альфа-Банк» від апеляційної скарги, апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Альфа-Банк» на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року про скасування заходів, вжитих на забезпечення виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 01 квітня 2019 року, у справі за позовом АТ «Укрсоцбанк» до фірми «Т.М.М.» - ТОВ, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в частині оскарження скасування арешту на нерухоме майно, а саме на нежиле приміщення АДРЕСА_13 , закрито.
 
2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Відповідно до частини першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року відповідає зазначеним вимогам.
 
Частина шоста статті 431 ЦПК України передбачає, що за заявою особи, на користь якої ухвалено рішення, суд з метою забезпечення виконання рішення суду може вжити заходів, передбачених статтею 150 цього Кодексу. 
Вищезазначена норма розміщена в розділі VI ЦПК України, з назви якого «Процесуальні питання, пов`язані з виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» вбачається, що ним регулюються питання, пов`язані лише з виконанням «судових рішень у цивільних справах» та «рішень інших органів (посадових осіб)».
 
В статті 258 ЦПК України закріплені види судових рішень, перелік яких є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Так, судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови; судові накази. При цьому процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал. Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку закінчується прийняттям постанови. У випадках, передбачених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали чи видачею судового наказу. 
 
Особливістю судових рішень є те, що їм притаманна обов`язковість. Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконання на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
 
Відповідно до абзацу 2 статті 2 закону України «Про третейські суди» третейський суд - недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин. 
 
Як зазначається в пункті 4 рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII «Третейське самоврядування» Закону України «Про третейські суди» (справа про завдання третейського суду) від 10 січня 2008 року у справі № 1-3/2008 третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування. Здійснення третейськими судами функції захисту, передбаченої в абзаці сьомому статті 2, статті 3 Закону, є здійсненням ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів сторін у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного частиною п`ятою статті 55 Конституції України. 
Згідно з положеннями частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Відповідно до Закону третейські суди приймають рішення тільки від свого імені (стаття 46), а самі ці рішення, ухвалені в межах чинного законодавства, є обов`язковими лише для сторін спорів. Забезпечення примусового виконання рішень третейських судів перебуває за межами третейського розгляду та є завданням компетентних судів і державної виконавчої служби (стаття 57 Закону, пункт 1 частини другої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).
 
З наведеного випливає, що в законодавстві та правозастосовчій практиці поняття судове рішення (рішення суду) та рішення третейського суду не ототожнюються. 
 
Статтею 50 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що сторони, які передали спір на вирішення третейського суду, зобов`язані добровільно виконати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень. Сторони та третейський суд вживають усіх необхідних заходів з метою забезпечення виконання рішення третейського суду.
Відповідно до частини першої статті 55, частини першої статті 57 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. Рішення третейського суду, яке не виконано добровільно, підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». 
 
Пункт 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що рішення третейського суду підлягає примусовому виконанню на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках. 
Провадження у справах про надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів регулюється главою 4 розділу IX ЦПК України, який має назву «Визнання та виконання рішень іноземних судів, міжнародних комерційних арбітражів в Україні, надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів».
Відповідно до частин першої, п`ятої статті 487 ЦПК за результатами розгляду заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду суд постановляє ухвалу про видачу виконавчого листа або про відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення. Ухвала суду за наслідками розгляду заяви про видачу виконавчого листа, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.
 
Таким чином, лише після набранням законної сили ухвалою суду про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, яка відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України є обов`язковою, та видачі виконавчого листа рішення третейського суду може бути звернено до примусового виконання у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Отже, провадження у справах про надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів (глава 4 розділу IX ЦПК України) взагалі не передбачає механізму забезпечення виконання рішень третейських судів шляхом вжиття судом передбачених статтею 150 ЦПК України заходів, тоді як забезпечення виконання рішень судів або рішень міжнародного комерційного арбітражу допускається на підставі відповідних норм ЦПК України (частина шоста статті 431, частина третя статті 477 ЦПК України).
 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.
 
Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Sokurenko and Strygun v. Ukraine,                № 29458/04, № 29465/04, § 24) вказав, що фраза «установленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.
 
Отже, враховуючи норми ЦПК України та компетенційну складову у понятті «судом, установленим законом», колегія суддів вважає, що використання судом повноважень, не передбачених чинним процесуальним законодавством, є недопустимим.
 
Враховуючи зазначене колегія суддів приходить до висновку, що частина шоста статті 431 ЦПК України не наділяє суди повноваженнями вживати заходи, передбачені статтею 150 ЦПК України, з метою забезпечення виконання рішення третейського суду. 
 
Виходячи з наведеного колегія суддів частково погоджується з висновком, зробленим в ухвалі Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2019, що оскільки забезпечення виконання рішення є сукупністю процесуальний дій, які можуть бути вчинені на стадії виконання рішення суду або інших органів (посадових осіб), тому вжиття державним судом заходів забезпечення виконання рішення третейського суду можливе після видачі чи одночасно із видачею виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, оскільки до того часу, рішення третейського суду не підлягає примусовому виконанню. При цьому, оскільки примусове виконання рішення третейського суду здійснюється тільки на підставі виконавчого листа, виданого державним судом, а АТ «Укрсоцбанк» такий виконавчий документ не видавався, тому відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення виконання рішення третейського суду.
 
Доводи апеляційної скарги щодо правомірності вжиття заходів забезпечення позову та відсутності підстав для їх скасування є необґрунтованими  виходячи з наступного.
 
Відповідно до частини другої, третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. За заявою сторони у справі, яка передана на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, третейського суду, суд може вжити заходів забезпечення позову у порядку та з підстав, встановлених цим Кодексом.
З наведеного випливає, що вжиття заходів забезпечення позову у справі, що розглядається в порядку цивільного судочинства, можливе як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії, в тому числі й на стадії виконання судового рішення. В той же час такі заходи у справі, яка передана на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, третейського суду, можуть вживатися лише після подання позовної заяви й до ухвалення відповідного рішення.
 
При цьому колегія суддів погоджується з висновком, зробленим в ухвалі Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року, що потрібно розрізняти заходи забезпечення позову, які вживаються державним судом для забезпечення позову, який перебуває на розгляді у третейському судів, та заходи забезпечення виконання рішення суду, оскільки цивільний процесуальний кодекс вживає терміни «суд», «рішення суду» лише в розумінні суду як державного органу.
 
Як вбачається з матеріалів справи 18 квітня 2019 року АТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду із заявою про забезпечення позову, обґрунтовуючи її тим, що 13 лютого 2019 року АТ «Укрсоцбанк» звернувся до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» з позовом до фірми «Т.М.М.» - ТОВ, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В той же час 24 квітня 2019 року АТ «Укрсоцбанк» подало клопотання про уточнення заяви про забезпечення позову, у якій зазначило про необхідність забезпечення виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 01 квітня 2019 року у справі № 06/19АТ за позовом АТ «Укрсоцбанк» до фірми «Т.М.М.» - ТОВ, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
 
З наведеного випливає, що АТ «Укрсоцбанк», знаючи про наявність рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 01 квітня 2019 року у справі                 № 06/19АТ за позовом АТ «Укрсоцбанк» до фірми «Т.М.М.» - ТОВ,       ОСОБА_1 про стягнення заборгованості переслідувало за мету не забезпечити позов, а забезпечити виконання вже наявного рішення третейського суду, оскільки заява була подана після закінчення третейського суду, й підстави для її задоволення були відсутні.
 
Відповідно до частини чотирнадцятої статті 158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті судом у справі, яка передана на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, третейського суду, скасовуються у разі відмови у розгляді такої справи або припинення її розгляду міжнародним комерційним арбітражем, третейським судом, ухвалення ними рішення про відмову в задоволенні позову, припинення участі або невчинення особою, за заявою якої забезпечено позов, дій щодо участі в арбітражному, третейському розгляді, або з інших підстав, що свідчать про втрату необхідності у забезпеченні такого позову.
 
Таким чином, колегія суддів враховує, що чинним законодавством України не передбачена можливість вжиття заходів забезпечення виконання рішення третейського суду, внаслідок чого ухвала від 15 жовтня 2019 року була постановлена з метою скасування вжитих заходів за наявності підстав, що свідчать про втрату необхідності в них.
 
Згідно з частиною першою статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Керуючись статтями 24, 351, 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Альфа-Банк», залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року про скасування заходів забезпечення виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 01 квітня 2019 року без змін.
 
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення та не може бути оскаржена.

Судді:                                                                                                           Н. Ю. Сакара
 
О. В. Білоконь
 
О. М. Осіян