ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 квітня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/5423/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Мельника В.В. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,     
розглянувши в порядку 
письмового провадження
в м. Дніпрі апеляційну скаргу                     Квартирно-експлуатаційного відділу міста Запоріжжя

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року (головуючий суддя – Стрельникова Н.В.)  в адміністративній справі

за позовом                                                    ОСОБА_1 

до                                                             Квартирно-експлуатаційного відділу міста Запоріжжя

про                                                             визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – Позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Запоріжжя (далі – Відповідач), в якому просив:
-          визнати протиправними дії посадових осіб Відповідача щодо не відпрацювання списку надання житлової площі для постійного проживання та не направлення документів позивача до ГКЕУ Міністерства оборони України, для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю, з метою прийняття рішення окремо щодо кожного військовослужбовця з питань надання житлової площі для постійного проживання;
-          зобов`язати посадових осіб Відповідача відпрацювати і направити список надання житлової площі для постійного проживання та документи позивача до ГКЕУ Міністерства оборони України, для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю, з метою прийняття рішення окремо щодо кожного військовослужбовця з питань надання житлової площі для постійного проживання.
В обґрунтування адміністративного позову Позивач, зокрема, зазначив, що дії Відповідача щодо відмови Позивачу у підготовці та направленні документів на розгляд Комісії є перевищенням службових повноважень з боку працівників Квартирно-експлуатаційного відділу міста Запоріжжя. Вказав, що до повноважень КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району у даному випадку входить лише підготовка та направлення документів, а рішення стосовно погодження або відмови у погоджені надання житла приймає Комісія з контролю.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено (а.с.30-32).
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції, зокрема, виходив із того, що рішення щодо надання постійного житла повинна була прийняти Комісія з контролю, тоді як до повноважень працівників КЕВ м. Запоріжжя не входить прийняття будь-яких рішень.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі Відповідач, із посиланням на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що оскільки Позивач та члени його родини не забезпечені житловим приміщенням на рівні середньої забезпеченості, Відповідач не бачить законних підстав для підготовки списку надання житлової площі для постійного проживання, а також направлення облікової справи до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів   ст. 311 КАС України.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено, що підполковник ОСОБА_1 та члени його родини перебувають на квартирному обліку в Запорізькому ОВК та КЕВ м. Запоріжжя в загальній черзі та в першочерговій черзі як учасник бойових дій; на теперішній час мешкає в службовій двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
04.09.2019 року Позивачем було подано начальнику Запорізької КЕВ запит про надання публічної інформації у якому Позивач просив надати інформацію щодо заходів проведених та запланованих станом на 01.09.2019 року з приводу підготовки списку надання житлової площі для постійного проживання, на підполковника ОСОБА_1 та членів його сім`ї, відповідно до Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України №380 від 31.07.2018 року.
10.09.2019 року за вих. № 2398 начальником КЕВ міста Запоріжжя було надано відповідь, у якій зазначено, що у зв`язку з тим, що Позивач та члени його родини не забезпечені житловим приміщенням на рівні середньої забезпеченості, КЕВ міста Запоріжжя не бачить законних підстав для підготовки списку надання житлової площі для постійного проживання, а також направлення облікової справи до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.
23.10.2019 року Позивачем повторно було подано запит про надання публічної інформації начальнику КЕВ міста Запоріжжя, у якому просив надати інформацію щодо заходів проведених та запланованих станом на 01.09.2019 з приводу підготовки списку надання житлової площі для постійного проживання, на підполковника ОСОБА_1 та членів його сім`ї, відповідно до Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України № 380 від 31.07.2018 року.
28.10.2019 року за вих. №2766 начальником КЕВ міста Запоріжжя було надано відповідь з аналогічним змістом, наданим у відповіді від 10.09.2019 року за вих. № 2398.
Згідно із вимогами ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом УРСР та іншими нормативно-правовими актами.
Наказом Міністерства оборони України №380 від 31.07.2018 року, затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі - Інструкція №388).
У відповідності до п.1 розділу VII Інструкції №388, особи, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, забезпечуються жилим приміщенням згідно з чергою у військовій частині, що визначається часом зарахування на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, або до списків осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень) за рішенням житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), яке затверджується наказом командира військової частини.
Пунктом 3 розділу VII Інструкції №388 встановлено, що для прийняття рішення про надання житлових приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) розглядає документи облікових справ військовослужбовців.
Після розгляду документів облікової справи житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання.
Затверджений командиром військової частини протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) разом з обліковою справою направляється військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, що є підставою для видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.
Згідно із п.4 розділу VII Інструкції №388, на підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району готує список надання житлової площі для постійного проживання (далі - Список надання постійного житла) (додаток 23).
Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.
Пунктом 5 розділу VII Інструкції №388 передбачено, що для розгляду Списку надання постійного житла Комісією з контролю на її засідання можуть запрошуватися голови житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій).
За результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про:
погодження надання постійного житла;
відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови.
Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції стосовно того, що Відповідач на підставі протоколу засідання житлової комісії Запорізького ОВК разом з обліковою справою та наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 мали підготувати список надання житлової площі для постійного проживання та направити до ГКЕУ для винесення на розгляд Комісії з контролю. Тобто рішення щодо надання постійного житла повинна була прийняти Комісія з контролю, тоді як до повноважень працівників КЕВ м. Запоріжжя не входить прийняття будь-яких рішень.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 17 лютого 2020 року необхідно залишити без змін.
Доводи апеляційної скарги Відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.   243,   311,   316,   321,   322,   325,   329 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Запоріжжя -   залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року у справі №280/5423/19 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова