ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
Іменем України
02 червня 2020 року
м. Харків
справа № 643/6549/20
провадження № 22-ц/818/3390/20
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Хорошевського О.М.
суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.
за участю секретаря: Брулевича В.В.
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - Держава в особі Державної казначейської служби України 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2020 року постановлену суддею Коротким І.П.,
за позовом ОСОБА_1 до Держави в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди завданої каліцтвом,-
в с т а н о в и в:
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави в особі Державної казначейської служби України, в якому просив зобов`язати відповідача виплачувати щомісячно у розмірі 16530,50 грн в рахунок відшкодування втраченого заробітку починаючи з 27.04.2020 року з подальшим збільшенням його розміру у випадку збільшення розміру мінімальної заробітної плати, встановленого у Законах України про Державні бюджети України. 
Ухвалою Московського районного суду м. Харків від 29 квітня 2020 року у відкритті провадження у справі відмовлено.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та повернути матеріали позовної заяви до місцевого суду для продовження їх розгляду.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Зазначив, що позовну заяву було подано про відшкодування шкоди право на яку виникло у нього з 09.07.1998 року, коли йому була встановлена 3 група інвалідності, і коли вже не перебував на публічній службі.
Відзиву на апеляційну скаргу не надано.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції виходив із того, що спір який виник між сторонами є публічно-правовим тому підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави в особі Державної казначейської служби про відшкодування шкоди, посилаючись на наступне.
В період з 06.07.1986 року по 31.07.1986 року він як працівник міліції у складі об`єднаного загону УВС Харківського облвиконкому був направлений у відрядження до зони відчуження Чорнобильської АЕС, де ніс патрульно-постову службу, в результаті чого отримав хворобу, пов`язану з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. 
12.07.1991 року експертним висновком № 253 було встановлено, що хвороба позивача пов`язана з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
19.08.1991 року був складений, а 22.08.1991 року затверджений Акт по формі Н-І № 122 про нещасний випадок на виробництві.
09.07.1998 року Харківською МСЕК встановлено 3-ю групу інвалідності та 50% втрати працездатності, і таким чином, право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з втратою 50% професійної працездатності яке виникло з 09.07.1998 року.
З 04.10.2001 року на 3 роки а з 03.11.2004 року Харківською обласною МСЕК було встановлено 2-у групу інвалідності з втратою 70% працездатності безстроково.
29.02.2012 року Харківською обласною МСЕК мені був виданий акт про втрату 70% працездатності, яка пов`язана з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС.
Станом на теперішній час позивач має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС категорії 1. В зв`язку з чим просив суд стягнути суму щомісячного відшкодування втраченого заробітку яку він розраховує з 5 мінімальних заробітних плат. Таким чином, належна щомісячна компенсація втраченого заробітку на думку позивача становить 16530,5 грн. (4723грн, х 5 х 70%).
Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
При розмежуванні юрисдикційних форм захисту порушеного права основним критерієм є характер (юридичний зміст) спірних відносин.
В обсязі конкретних обставин цієї справи зміст (суть) спірних правовідносин обмежується встановленням реальної правової природи відносин, що виникли між позивачем, та виконанням ним покладених на нього обов`язків під час несення служби в МВС УРСР 1986 році, а саме: виконання службових обов`язків в зоні відчудження Чернобильської АЕС.
Акти, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, установлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 55 Конституції України. Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.
Частиною 1 ст. 5 КАС України установлено право на звернення до суду та способи судового захисту.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.4 КАС України: адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;
публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;
суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;
Пунктом 1 ч.1 ст. 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
Наведене свідчить, що спір стосовно права на відшкодування втраченого заробітку у зв`язку із втратою працездатності під час виконання службових обов`язків та несення служби в МВС УРСР є публічно-правовим, має окремий характер і стосується виконання окремої владної функції, а саме виконання посадових обов`язків і несення служби в зоні відчуження Чернобильської АЕС.
Зважаючи на викладене МВС УРСР було державною спеціалізованою установою, що виконувало функції державного управління у сфері виконавчої влади, яка від імені Держави здійснює контроль за додержанням законів, тому спір пов`язаний із несенням служби, виконанням обов`язків у відрядженні в зв`язку з чим отримання ушкоджень і втрата працездатності належить до юрисдикції адміністративних судів.
Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 червня 2019 року у справі №686/23445/17.
За правилами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий:                                                                                О.М.Хорошевський
Судді:                                                                                       І.В.Бурлака
                                                                                               В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 03.06.2020