ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року	Львів	Справа № 500/2936/19 пров. № А/857/1772/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                               Хобор Р.Б.,
суддів                                                                                   Попка Я.С., Сеника Р.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року, ухвалене суддею Подлісною І.М. у м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі № 500/2936/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

                                                          В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд: 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо не проведення перерахунку пенсії на підставі підпункту «в» пункту 7 «Порядку призначення і виплат пенсії працівникам льотно-випробного складу та пілотам цивільної авіації» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року № 418 з 01 вересня 2018 року по теперішній час.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснювати перерахунок пенсії згідно з підпунктом «в» пункту 7 «Порядку призначення і виплати пенсії працівникам льотно-випробного складу та цивільної авіації» затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року № 418 з 01 вересня 2018 року з урахуванням раніше виплачених сум без обмеження її максимальним розміром та проводити виплати.
У обґрунтування позовних вимог позивач зазначає те, що одержує пенсію за вислугу років з 1992 року, як працівник льотного складу цивільної авіації. Пенсію позивача обчислено на підставі ст. 53, 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
05.08.2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду у Тернопільській області з заявою про виплату пенсії без обмежень її максимальним розміром і отримав лист № 545/с-11 від 29.08.2019 року, в якому відповідач повідомив, що розмір пенсії обмежено 10 розмірами прожиткового мінімуму на підставі частини 3 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення».
Позивач вважає дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, як суб`єкта владних повноважень, щодо обмеження максимального розміру пенсії протиправними та посилається на те, що норма частини 3 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення», яка введена Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно із пунктом 2 Прикінцевих положень цього Закону, застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.
На думку позивача, відповідач порушив право позивача на належний рівень пенсійного забезпечення та вважає, що належним способом захисту порушеного права є визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії без обмеження максимального розміру пенсії.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо не проведення перерахунку пенсії на підставі підпункту «в» пункту 7 «Порядку призначення і виплат пенсії працівникам льотно-випробного складу та пілотам цивільної авіації» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року № 418 з 01 вересня 2018 року по теперішній час.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснювати перерахунок пенсії згідно з підпунктом «в» пункту 7 «Порядку призначення і виплати пенсії працівникам льотно-випробного складу та цивільної авіації» затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року № 418 з 01 вересня 2018 року з урахуванням раніше виплачених сум без обмеження її максимальним розміром та проводити виплати.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Не погодившись із цим рішенням суду його оскаржив відповідач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції при вирішенні справи та прийнятті оскарженого рішення порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини справи та виходить з мотивів, які аналогічним тим, що наведені у позовній заяві.
Відповідач додатково зазначив, що відповідно до частини 3 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Позивачу була перерахована пенсія з 01.03.2017 року. Після проведеного перерахунку розмір пенсії позивача перевищив передбачений законом максимальний її розмір. Вказані положення закону неконституційними не визнавалися і підлягали застосуванню відповідачем під час перерахунку пенсії позивачу, а тому належний до виплати розмір пенсії правомірно обмежено десятьма прожитковими мінімумами.
Суд першої інстанції, на думку відповідача, не надав цим обставинам належної уваги.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років з 1992 року, як працівник льотного складу цивільної авіації, на підставі ст. 53, 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
З 01 березня 2017 року Головне управління Пенсійного фонду у Тернопільській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1  відповідно до пункту 7 «Порядку призначення і виплати пенсії працівникам льотно-випробного складу та цивільної авіації» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року № 418 та визначило розмір пенсії у сумі 13243,34 грн. та застосувало обмеження передбачені частиною 3 статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення», внаслідок чого сума пенсії ОСОБА_1 склала 10740,00 грн.
05.08.2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду у Тернопільській області з заявою про виплату пенсії без обмежень її максимальним розміром і отримав лист № 545/с-11 від 29.08.2019 року, в якому відповідач повідомив, що розмір пенсії обмежено 10 розмірами прожиткового мінімуму на підставі частини 3 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення».
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що обмеження відповідачем розміру пенсійної виплати позивачу із посиланням на зміни пенсійного законодавства, норми якого на позивача не поширюються є неприпустимим, тому, відповідач обмеживши розмір пенсії позивача, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України. При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушеного прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача згідно з пунктом 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року № 418, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 9 серпня 2005 року № 713, з 01.09.2018 року, без обмежень граничного розміру з урахуванням проведених виплат.
Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.
Відповідно до частини 3 статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) максимальний  розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок,   підвищень,  додаткової  пенсії,  цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Відповідно до частини 3 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на час спірних правовідносин) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Разом з цим, зазначені норми законів введено Законом України 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно із пунктом 2 Прикінцевих положень якого визначено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.
Отже, оскільки ОСОБА_1 отримує пенсію з листопада 1992 року, тобто до 1 січня 2016 року, то дія положень Закону України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, щодо визначення максимального розміру пенсії, до позивача не застосовується, в силу пункту 2 Прикінцевих положень цього Закону.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 12 листопада 2019 року у справі № 360/1428/17.
Отже, обмеження пенсії позивача максимальним розміром, визначеним частиною 3 статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є незаконним.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                    П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року в справі  № 500/2936/19 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	                Р. Б. Хобор 	
судді	 	                Я. С. Попко 	
 	 	                Р. П. Сеник