ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/3335/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Ткаченко О.Є.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  07 квітня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                     судді-доповідача    Кузьменка В. В.,
                                     суддів Шурко О. І., Ганечко О. М.,                    
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області   про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020, - 
В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просив:
- визнати протиправним рішення № 30/03-23 від 08.10.2019 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «б»; ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику, зайнятому на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці по Списку № 2 виробництв, робіт, професій, поl9;ад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;
- зобов`язати зарахувати працю з 15.05.1988 по 30.08.2000 до пільгового стажу працю муляром в Чернігівській виробничій дільниці Будівельно-монтажного поїзда № 763 по Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день, дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;
- зобов`язати зарахувати працю з 09.01.1978 по 06.06.1978 «смазчиком 1 разряда» на Чернігівському камвольно-суконному комбінаті імені 50-річчя Радянської України;
- зобов`язати призначити пенсію на пільгових умовах з часу звернення про призначення пенсії, а саме з 26.09.2019, як працівнику, зайнятому на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці по Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 позовні вимоги задоволено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.
До суду надійшов відзив на апеляційну скаргу з клопотанням проводити апеляційний розгляд справи за відсутності позивача.
Враховуючи, що безпосередня участь сторін у судовому засіданні, в даному випадку, не є обов`язковою, оскільки матеріали справи містять достатньо письмових доказів для з`ясування фактичних обставин, та з огляду на постанову Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», колегія суддів у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін в порядку письмового провадження. 
Відповідно до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відкладення розгляду справи спричинить невиправдане порушення процесуального строку її розгляду.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи,  відзив на апеляційну скаргу, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З матеріалів справи вбачається, що 26.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, оформлене листом № 30/03-23 від 08.10.2019, позивачу відмовлено в підтвердженні стажу позивача у період з 15.05.1988 по 30.08.2000 «муляром» в Чернігівській виробничій дільниці Будівельно-монтажного поїзда № 763 та з 09.01.1978 по 06.06.1978 «смазчиком 1 разряда» на Чернігівському камвольно-суконному комбінаті імені 50-річчя Радянської України з посиланням на те, що заявником не надані первинні підтверджуючі документи.
Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано документи достатні для підтвердження права на зарахування спірних періодів роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальник безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09 липня 2003 року пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. 
Частиною 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058- ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058- ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Згідно з пунктом 2 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України №1058-ІV від 09 липня 2003 року пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону і в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 року.
Відповідно до положень пункту 16 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058- ІV положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  №1058-ІV працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок.
Відповідно до пункту 3 затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.
Як встановлено, на період роботи позивача були чинними Списки, затверджені Радою Міністрів СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року, постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26 січня 1991 року, постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11 березня 1994 року, постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16 січня 2003 року, відповідно до яких правом на пільгову пенсію користуються всі робітники, зайняті повний робочий день на ковальсько-пресовому виробництві.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок № 637), відповідно до п.1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно абз. 1, 2, 4 п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Пунктом 7 цього Порядку № 637 визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф "б" Порядку № 637 до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком № 637.
Так, пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Як убачається з трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 17.01.1978, 15.05.1988 позивачу присвоєна кваліфікація муляра Будівельно-монтажного поїзда № 714 Білтрансбуд, де він виконував роботи з капітального будівництва житлових будинків та інших споруд і де він пропрацював муляром безперервно до 01.08.2001, що складає 13 років 2 місяці 16 днів.
На підставі наказу начальника Південно-Західної залізниці № 130-Н від 17.12.1997 Будівельно-монтажний поїзд №782 реорганізовано в Чернігівську виробничу дільницю у складі Будівельно-монтажного поїзда № 763 Шляхбудтрасту Південно-Західної залізниці та в подальшому, згідно з наказу начальника Південно-Західної залізниці за № 124-Н від 28.02.2003 Київський будівельно-монтажний поїзд № 763 реорганізовано шляхом приєднання його до відособленого структурного підрозділу Київської дистанції цивільних споруд і водопостачання Південно-західної залізниці з 02.06.2003 року.
Згідно з наказу начальника Південно-Західної залізниці № 161-Н від 27.07.2000 Дарницька дистанція цивільних споруд № 6, Київська дистанція цивільних споруд № 1, Київська дистанція водопостачання та сантехнічних пристроїв реорганізовані в Київську дистанцію цивільних споруд і водопостачання Південно-Західної залізниці.
Згідно з наказу начальника Південно-Західної залізниці № 128-Н від 26.04.2005 Київську дистанцію цивільних споруд і водопостачання перейменовано в відокремлений структурний підрозділ ДТГО «Південно-Західна» залізниця Київське будівельно-монтажне експлуатаційне управління № 1 Південно-Західної залізниці.
Відповідно до наказу в.о. начальника Південно-Західної залізниці № 001 від 01.12.2015 відокремлений підрозділ Київське будівельно-монтажне експлуатаційне управління № 1 ДТГО «Південно-Західна залізниця № І реорганізовано шляхом перетворення у виробничий підрозділ Київське будівельно-монтажне експлуатаційне управління Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця».
Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній Виробничого підрозділу Київського будівельно-монтажного експлуатаційного управління від 25.01.2017 № 176 ОСОБА_1 працював повний робочий день на посаді муляра Будівельно-монтажного поїзда № 714 з 15.05.1988 по 01.08.2001 та виконував роботи з капітального будівництва житлових будинків та інших споруд.
Відповідно до наказу начальника СМП-714 Беломитцева В. № 149 від 15.05.1988 на підставі протоколу № 3 тарифно-кваліфікаційної комісії присвоєно ОСОБА_1 кваліфікацію муляра 3-го розряду.
Наказом № 20 від 20.01.1989 СМП № 714 треста «Белтранстрою» в зв`язку з змінами об`ємів робіт проведено перестановку кадрів по бригадам: 1. «Бригада ОСОБА_1 - ОСОБА_1 - каменщик 3 р.».
Наказом начальника будівельно-монтажного поїзда № 763 Шляхбудтресту від 31.08.1995 № 148 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці» у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення», постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці у квітні-червні 1995 року в БМП-763 було проведено атестацію робочих місць за умовами праці членами атестаційної комісії та затверджено перелік робочих місць, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням, а саме: муляри, які працюють в спеціалізованій ланці мулярів комплексних бригад.
Зазначені накази підтверджують те, що позивач постійно працював в Будівельно-монтажному поїзді № 714 і під час його роботи була здійснена атестація робочих місць.
Також, відповідно до «Картки условий труда» посада муляр підпадає під списки № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Згідно із «Личной карточки № 257» заповненої на ОСОБА_1 , що дійсно він займав посаду муляра 4 р. в БМП-782, що також підтверджує його роботу на підприємстві.
01.08.2001 позивача звільнено з роботи за власним бажанням, що підтверджується також записом в трудовій книжці.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказаними доказами, зокрема і довідкою від 25.01.2017 № 176, підтверджується, що починаючи з 15.05.1988 по 01.08.2001 позивач працював повний робочий день в бригаді мулярів в організації і не переводився на жодну іншу посаду з неповним робочим днем.
Крім того, відповідно до записів трудової книжки позивача, а саме №1 від 09.01.1978, позивач «Принят смазчиком 1-го разряда в ровничный цех КПП» у розділі «Сведенья о прийме на работу, о переводах на другую работу и об увольнении (с указаним причин и со ссылкой на статью, пункт закона)» та у розділі «На основании чего внесена запись (документ, его дата и номер)» - «Пр14/ок от 17.01.78г.». Наступні записи свідчать про переведення позивача 25.03.1978 смазчиком 1 разряда. 06.06.1978 позивач звільнений з роботи за власним бажанням згідно поданої заяви на підставі наказу «Пр.№200/ок от 31.07.1978».
Згідно із довідкою від 22.10.2019 № 01/03-193 ПрАТ «Чексіл», яка видана ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) він дійсно працював на Чернігівському камвольно-суконному комбінаті імені 50-річчя Радянської України. 09.01.1978 «Прийнят смазчиком 1-го разряда в ровничный цех КПП» («Пр14/ок от 17.01.78г.») і 06.06.1978 звільнений («Пр.№200/ок от 31.07.1978»).
У довідці № 01/03-194 від 22.10.2019 ПрАТ «Чексіл» «Про перейменування Чернігівського камвольно-суконного комбінату імені 50-річчя Радянської України» Чернігівський камвольно-суконний комбінат неодноразово перейменовувався, останній раз в Чернігівське ПАТ «Чексіл» 20.04.2018 протокол № 33.
ПрАТ «Чексіл» видало довідку про заробітну плату для обчислення пенсії № 392 від 22.10.2019 ОСОБА_1 за період роботи на підприємстві, що підтверджує його роботу на підприємстві.
Апелянт посилається також на те, що до заяви про призначення пенсії додатково додано трудову книжку про період роботи на Чернігівському камвольно-суконному комбінаті з 09.01.1978 року по 06.06.1978 року. Підставою запису про звільнення 06.06.1978 року слугував наказ від 31.07.1978 року, в той час як відповідно до п. 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а вразі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Аналогічна норма була передбачена п. 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 року № 162. Відтак, зарахувати до страхового стажу період роботи з 09.01.1978 по 06.06.1978 за записами у трудовій книжці, на думку апелянта, немає законних підстав.
Так, наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 (далі - Інструкція №58).
Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 вказаної Інструкції трудова книжка є основним документом   про   трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Підпунктом 4.1 пункту 4 Інструкції №58 визначено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Відповідно п.4 до постанови Кабінету міністрів України «Про трудові книжки працівників» № 301 від 27.04.1993 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
В свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.
Також Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 у справі № 423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують та доказів в їх обґрунтування відповідачем не надано.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства  права  з  урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини,  судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,  -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області  про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:                                                                        В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                           О. М. Ганечко

                                                                                                    О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 07.04.2020