Постанова
Іменем України 
 
19 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 335/315/16-ц
провадження № 61-6686св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О.,  Русинчука М. М.,   
 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_3 , 
     
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2   на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2016 року у складі судді Апаллонової Ю. В. та  ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 29 вересня 2016 року у складі колегії суддів: Воробйової І. А., Полякова О. З., Спас О. В.,      
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У  січні 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 , Орджонікідзевського відділу  державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (далі - Орджонікідзевський ВДВС Запорізького МУЮ), державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (далі - ДП  «Інформаційний центр»), ОСОБА_3 , про визнання протоколу електронних торгів з реалізації нерухомого майна недійсними.   
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачі посилаються на порушення їхніх прав як співвласників внаслідок недодержання державним виконавцем та ДП «Інформаційний центр» при проведенні електронних торгів вимог чинного законодавства, зокрема те, що реалізацію нерухомого майна здійснено з електронних торгів, на підставі наказу Міністерства юстиції України, що є грубим порушенням процедури реалізації майна, суперечить Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з примусового виконання рішень.
Крім того, реалізовано частку майна у праві спільної сумісної власності, яка не виділена в натурі, чим порушені права позивачів. Органом державної виконавчої служби не були витребувані копії правовстановлюючих документів, що також суперечить Інструкції з примусового виконання рішень.
Ураховуючи викладене, позивачі просили суд  визнати протокол ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України від 02 квітня                   2015 року № 68737 електронних торгів із реалізації нерухомого майна, а саме 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 в системі «СЕТАМ», недійсним. 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя                                  від 14 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 29 вересня 2016 року, позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення.
Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із недоведеності порушення прав позивачів.  
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Не погодившись із таким вирішенням спору, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, просять скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.   
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 аргументована тим, що висновки судів попередніх інстанцій про правомірність здійснення продажу з прилюдних торгів частини квартири без вирішення питання виділу в натурі цієї частки з об`єкта нерухомого майна й набуття нею статусу об`єкта цивільних прав не відповідає вимогам закону.
Суди неповно з`ясували обставини, що мають значення для вирішення справи та дійшли помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження в справі за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_2 , Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ, ДП «Інформаційний центр» МУЮ, ОСОБА_3 про визнання протоколу електронних торгів з реалізації нерухомого майна недійсними.
Витребувано із Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя    зазначену справу.
Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У лютому 2018 року вказану справу передано до Касаційного цивільного        суду в складі Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є співвласниками по 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .
12 березня 2012 року державним виконавцем ВДВС Запорізького МУЮ   винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 31561259 з виконання виконавчого листа від 28 лютого 2012 року № 2-2350, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь кредитної спілки «Взаємний кредит» 134 450,00 грн заборгованості та судових витрат та цього ж дня в порядку статей  25, 57 Закону України «Про виконавче провадження»  винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.      
У процесі проведення виконавчих дій державним виконавцем відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, свідоцтва про право власності на житло від 10 серпня 2007 року№ 1008,  Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, технічного паспорту на квартиру встановлено, що боржнику належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 (форма власності спільна часткова).
22 серпня 2014 року державним виконавцем ВДВС Запорізького МУЮ     складено акт опису та арешту майна.
02 вересня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні. Згідно звіту про оцінку початкова вартість майна за оцінкою експерта становить 98 861,00 грн.
Згідно з протоколом № 68737 електронні торги з реалізації арештованого майна боржника відбулися 02 квітня 2015 року. Переможцем торгів стала ОСОБА_3 
20 квітня 2015 року державним виконавцем складено акт № 31561259 про проведення електронних торгів.  
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу II«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.
Суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції.
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України(в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування  судами першої та апеляційної інстанційнорм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Мотивувальна частина
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Предметом спору у даній справі є визнання протоколу електронних торгів з реалізації нерухомого майна, а саме 1/3 частки у праві спільної часткової власності спірної квартири, недійсним. 
Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.
Правила проведення електронних торгів врегульовані Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим  наказом Міністерства юстиції України від 16 квітня 2014 року № 656/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 квітня 2014 року за № 427/25204.
Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та, ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.
Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
Таким чином, правова природа продажу майна з прилюдних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим порядком.
Частиною 3  статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.
Згідно з частинами першою та п`ятою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки нерухомого майна та майна, вартість якого перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III  «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Прилюдні торги з реалізації нерухомого майна є особливим видом договору купівлі-продажу, до якого застосовуються спеціальні правові норми.
Сторонами договору є переможець торгів і спеціалізована організація як організатор торгів. Заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюванні результатів торгів.
Суди попередніх інстанцій, відмовляючи в позові, виходили із того, що доказів, які б підтверджували порушення прав позивачів проведенням електронних торгів, матеріали справи не містять.   
Виходячи зі встановлених, на підставі поданих сторонами доказів, обставин справи та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2   у зв`язку з їх недоведеністю.    
Посилання у касаційній скарзі на те, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про правомірність здійснення продажу з прилюдних торгів частини квартири без виділу в натурі даної частки з об`єкта нерухомого майна не відповідає вимогам закону, колегія суддів відхиляє, оскільки частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна. 
Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц.
Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильність судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, а зводяться до оцінки доказів та незгоди заявників з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо їх оцінки, а також містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами.     
Верховний Суд не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів та переоцінювати їх згідно з положеннями статті 400 ЦПК України                          (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року).
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ,                     від 10 лютого 2010 року).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для  залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції тапостанови апеляційного суду- без змін. 
Керуючись статтями 389, 400, 401 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2  залишити без задоволення.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 29 вересня 2016 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та  оскарженню не підлягає.   

Судді:                                                                                      В.  І.  Журавель

                                                                                                 Н. О. Антоненко

                                                                                                 М. М. Русинчук