ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 червня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 231зп-20/160	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
за участю секретаря судового засідання Комар Н.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської міської ради 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року (суддя Маковська О.В.) по справі №231зп-20/160 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Салют – С» до Дніпровської міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору – Комунальне підприємство «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви, -

                                                         В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Салют-С» звернулося до суду із заявою про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви, в якій просило:
- зупинити дію Рішення Дніпровської міської ради №266/55 від 25.03.2020 «Про надання КП «БЮРО» код ЄДРПОУ 03341763, дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню будівлі колишнього кінотеатру « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по вулиці Набережній АДРЕСА_1 , будинок АДРЕСА_2 ;
- заборонити Комунальному підприємству «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії пов`язані з розробленням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню будівлі колишнього кінотеатру « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 .
Обгрунтовуючи заяву про забезпечення позову заявник посилався на те, на підставі договору купівлі-продажу, придбав у власність об`єкт нерухомого майна – будівлі та споруди автостоянки, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим, неодноразово у 2014 та 2019 роках звертався до міського голови м.Дніпропетровська із заявою про надання дозволу на оформлення документів на оренду земельної ділянки за вказаною адресою. Проте, відповіді заявник не отримав. 
В подальшому, заявнику стало відомо, що Рішенням Дніпровської міської ради від 25.03.2020 №266/55 Комунальному підприємству «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню будівлі колишнього кінотеатру « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 .
Заявник зазначав, що в разі виготовлення та затвердження проекту землеустрою та надання в оренду земельної ділянки Комунальному підприємству «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради по фактичному розміщенню будівлі колишнього кінотеатру « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , буде порушено право власності заявника на об`єкти нерухомого майна ТОВ «Салют-С», оскільки вони знаходяться на даній земельній ділянці.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року заяву задоволено частково, а саме
зупинено дію Рішення Дніпровської міської ради №266/55 від 25.03.2020 «Про надання КП «БЮРО» код ЄДРПОУ 03341763, дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню будівлі колишнього кінотеатру « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_2 до винесення рішення суду за позовом та набрання ним законної сили.
Ухвала суду, в частині вжитих заходів забезпечення позову, мотивована тим, що заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету позову та позивачем доведено існування реальної загрози завдання шкоди його правам, свободам та інтересам внаслідок не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову до ухвалення рішення у даній справі, та того, що захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливими без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовити у повному обсязі. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для забезпечення позову у цій справі. Скаржник вказує на те, що позивачем не було обґрунтовано, а судом першої інстанції не встановлено того, яка шкода чи загроза такої шкоди може бути завдана правам, свободам та інтересам позивача внаслідок не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову до ухвалення рішення у даній справі, та того, що захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливими без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. З приводу аргументів позивача про незаконність надання дозволу третій особі на розроблення проекту землеустрою, відповідач зазначає те, що такий дозвіл видано повноваженим органом на підставі та у спосіб, які передбачені Земельним кодексом України та яким, зокрема, визначено виключні підстави для відмови у наданні такого дозволу, яких у спірному випадку не існувало. Також скаржник звертає увагу на те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність або користування, а тому таке рішення відповідача не створює правових наслідків.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з огляду на її законність і обґрунтованість. Фактично позиція позивача полягає у тому, що рішенням відповідача, дію якого зупинено оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції, порушуються права позивача як власника нерухомого майна, що розташовано на земельній ділянці, відносно якої відповідачем було вирішено питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. 
Щодо висновків суду першої інстанції про те, що заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету позову, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.
Згідно із ч.2 ст.153 КАС України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.
У спірному випадку ТОВ «Салют-С» звернулося до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, а отже висновки суду першої інстанції щодо відповідності вжитих заходів забезпечення адміністративного позову предмету позову, є безпідставними оскільки такий позов, на час вирішення судом заяви, подано не було. 
При цьому суд першої інстанції, зробивши такий висновок, не звернув уваги на те, з яким позовом (предметом позову) мало намір звернутися ТОВ «Салют-С» після подання заяви про забезпечення позову. Так у заяві про забезпечення позову ТОВ «Салют-С» вказувало на те, що після подання цієї заяви, у визначені КАС України строки, ним буде подано позов про визнання протиправною бездіяльності Дніпровської міської ради щодо не розгляду заяви (вх.36/4509 від 02.10.2019р.) про надання згоди ТОВ «Салют-С» на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки та про зобов`язання Дніпровської міської ради розглянути заяву (вх.36/4509 від 02.10.2019р.) про надання згоди ТОВ «Салют-С» на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки.
Тобто позов, з яким мав намір звернутися позивач, не стосувався оскарження рішення Дніпровської міської ради №266/55 від 25.03.2020 «Про надання КП «БЮРО» код ЄДРПОУ 03341763, дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню будівлі колишнього кінотеатру « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_2 ).
Отже визнавати відповідність заходів забезпечення позову, які просив вжити заявник, з предметом позову, з яким він намір звернутися, у суду підстав не існувало.
Щодо висновків суду першої інстанції про наявність підстав для забезпечення позову з огляду на існування реальної загрози завдання шкоди правам, свободам чи законним інтересам ТОВ «Салют-С» та того, що захист прав, свобод та інтересів заявника стане неможливими без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 150 Кодексу адміністративного України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
За змістом частин першої та другої статті 151 Кодексу адміністративного України (в редакції на час вирішення судом першої інстанції питання щодо забезпечення позову), позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Отже суд може застосувати заходи забезпечення позову з підстав, передбачених ч.2 ст.150 КАС України, ураховуючи їх співмірність із заявленими позивачем вимогами.
Забезпечуючи позов у такий спосіб, як зупинення дії рішення відповідача №266/55 від 25.03.2020, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не зазначив того, яка шкода чи загроза такої шкоди може бути завдана правам, свободам та інтересам ТОВ «Салют-С» внаслідок не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову до ухвалення рішення у даній справі, та того, що захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливими без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Сам факт того, що на спірній земельній ділянці розташовано майно, яке належить позивачу - будівлі та споруди автостоянки, не означає того, що повноважний орган не мав можливості надати дозвіл на розробку проекту землеустрою третій особі, враховуючи і те, що на вказаній земельній ділянці розташовано майно, що належить до комунальної власності - будівля колишнього кінотеатру « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є лише однією із стадій процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання вказаного дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом. При цьому рішення відповідача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не порушує та не може порушити права та законні інтереси ТОВ «Салют-С» у спірних відносинах, оскільки наявність такого рішення не встановлює обмежень щодо реалізації права на отримання у встановленому законом порядку ТОВ «Салют-С» дозволу на розробку проекту землеустрою щодо цієї ж земельної ділянки, на якій розташовано належне йому майно.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції неможливо визнати законною та обґрунтованою, як того вимагає ст..242 КАС України, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
                                                          
                                                              ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради – задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року по справі №231зп-20/160 – скасувати.
У задоволенні заяви Товариству з обмеженою відповідальністю «Салют – С» про забезпечення позову - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Вступну та резолютивну частину проголошено 11.06.2020р.
Повний текст постанови складено 11.06.2020р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк