КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
17 березня  2020 року
 
м. Київ
 
справа № 760/20080/19
 
провадження № 22-ц/796/5486/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді – Кравець В.А. (суддя-доповідач),
суддів – Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.
 
учасники справи:
 
позивач –   ОСОБА_1 
відповідачі – Житлова комісія Національного університету оборони України, Національний університет оборони України ім. Івана Черняховського
 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 
 
на рішення Солом`янського районного суду м. Києва  від 23 січня 2020 року у складі судді Букіної О.М.
 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Житлової комісії Національного університету оборони України, Національного університету оборони України ім. Івана Черняховського про визнання протиправними та скасування рішення та наказ, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У липні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Житлової комісії Національного університету оборони України, Національного університету оборони України ім. Івана Черняховського, в якому просив:
визнати протиправним та скасувати протокольне рішення житлової комісії Національного університету оборони України імені Івана Черняховського від 10 червня 2019 року №5 в частині відмови полковнику запасу ОСОБА_1 у задоволенні заяви від 04 червня 2019 року щодо перенесення дати зарахування на облік з 03 березня 1995 року на 21 грудня 1992 року, виходячи з чого, вважати датою зарахування ОСОБА_1 з членами його сім`ї на квартирний облік 21 грудня 1992 року;
визнати протиправним та скасувати наказ начальника Національного університету оборони України імені Івана Черняховського від 27 червня 2019 року №190 «Про оголошення рішення житлової комісії університету від 10 червня 2019 року №5» в частині відмови полковнику запасу ОСОБА_1 у задоволенні заяви від 04 червня 2019 року щодо перенесення дати зарахування на облік з 03 березня 1995 року на 21 грудня 1992 року.
У мотивування вимог посилався на те, що він у період з 01 серпня 1987 року по                 11 жовтня 2013 року проходив військову службу у Збройних Силах України, з 21 грудня 1992 року був зарахований на квартирний облік при в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується довідками від 19 лютого 1998 №№ 6,7.
Після переведення позивача на службу до редакції центрального друкованого органу МО України журналу «Військо України», житловою комісією редакції позивача разом з членами родини було зараховано на квартирний облік, однак в протоколі №5 від 14 серпня 1997 року відсутня дата, з якої позивача з родиною було взято на облік. 
Протокольним рішенням засідання житлової комісії військової частини НАОУ від              17 січня 2007 року №34  позивача з родиною було зараховано на квартирний облік у загальну чергу з 03 березня 1995 року.
На підставі протоколу засідання житлової комісії НАОУ від 11 листопада 2009 року №27 ОСОБА_1 з родиною було включено в списки осіб, які мають право на першочергове одержання житла з 11 листопада 2011 року.
Окрім цього, позивач посилався на те, що протокольним рішенням засідання житлової комісії НУОУ від 18 грудня 2013 року його було зараховано до окремих списків осіб, які мають право на отримання житла в установлений законодавством термін, що ведуться в Київському КЕУ після надання ним до житлової комісії оригіналу посвідчення інваліда війни 2 групи з 18 грудня 2013 року.
Вказує,що навесні 2019 року позивачу стало відомо, що він перебуває на квартирному обліку в загальній черзі не з 21 грудня 1992 року, а з 03 березня 1995 року, у зв`язку з чим звернувся до відповідача та просив перенести дату зарахування на квартирний облік в загальній черзі з 03 березня 1995 року на 21 грудня 1992 року.
Протокольним рішенням відповідача Житлової комісії Національного університету оборони України від 09 квітня 2019 року №4 ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні клопотання у зв`язку з відсутністю в обліковій справі документів, що підтверджують його право перебування на квартирному обліку з 21 грудня 1992 року. На підставі вказаного протоколу відповідачем Національним університетом оборони України ім. Івана Черняховського було видано наказ від 26 квітня 2019 року №123 «Про оголошення рішення житлової комісії університету від 09 квітня 2019 року №4».
Також, позивач зазначає, що на виконання вимог вказаного наказу, останнім було надано Житловій комісії Національного університету оборони України необхідні документи та подано повторну заяву з проханням перенести йому дату зарахування на квартирний облік у загальній черзі з 03 березня 1995 року на 21 грудня 1992 року.
Протокольним рішення Житлової комісії Національного університету оборони України від 10 червня 2019 року №5 позивачу було відмовлено в задоволенні заяви у зв`язку з ненаданням достатніх відомостей про перебування на обліку з 21 грудня 1992 року.
Окрім того, даним рішенням було скасовано рішення житлової комісії НАОУ від               17 січня 2007 року №34 у частині щодо зарахування позивача та членів його сім`ї на облік з 03 березня 1995 року з подальшим поновленням на обліку з членами родини три особи з                  14 серпня 1997 року відповідно до рішення житлової комісії редакції центрального друкованого органу МО України журналу «Військо України» від 14 серпня 1997 року №5.
На підставі даного рішення Національним університетом оборони України ім. Івана Черняховського було видано наказ від 27 червня 2019 року №190 «Про оголошення рішення житлової комісії університету від 10 червня 2019 року №5».
Позивач уважав протокольне рішення та наказ протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки порушують законні права останнього та членів його родини.
Також уважав рішення житлової комісії НАОУ від 17 січня 2007 року №34, яким позивача з родиною було зараховано на квартирний облік з 03 березня 1995 року та яке було скасовано оскаржуваним рішенням, протиправним, оскільки було прийнято на підставі норм Наказу міністра оборони України № 20 від 03.02.1995, який втратив чинність на підставі наказу міністра оборони України від 06.10.2006 №577.
Посилаючись на п. 3.7 Наказу від 06.10.2006 №577 та п. 26 постанови КМ України від 03.08.2006 №1081, зазначав, що приймаючи 17 січня 2007 року рішення про зарахування на квартирний облік позивача з родиною, відповідач Житлова комісія Національного університету оборони України мала прийняти до уваги попередній час перебування позивача на обліку і зарахувати останнього не з 03 березня 1995 року, а з 21 грудня 1992 року.
Крім того, звертав увагу, що у відповідача Житлової комісії Національного університету оборони України відсутні підстави вважати, що подані позивачем документи на підтвердження факту перебування останнього на квартирному обліку з 21 грудня 1992 року не містять достатніх відомостей про перебування на обліку з вказаної дати. Зазначав, що надані відповідачу довідки позивач отримав у встановленому порядку, а відповідач в свою чергу, ставлячи під сумнів їх достовірність, мав можливість зробити відповідні запити на підтвердження чи спростування інформації, що міститься в довідках, але цього не зробив.
Окрім цього, позивач уважає оскаржуваний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, виходячи з того, що ним фактично затверджено оскаржуване протокольне рішення та прийнятий він виключно на виконання вимог Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 31 липня 2018 року №380, і сам по собі юридичних наслідків не створює.
Враховуючи вищевикладене, просив позов задовольнити.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва  від 23 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, 12 лютого 2020 року представник позивача ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм процесуального права.
Зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тим обставинам, що приймаючи рішення про зарахування на квартирний облік апелянта з родиною, відповідач-1 мав прийняти до уваги попередній час перебування позивача на обліку і зарахувати його не з 03 березня 1995 року, а з 21 грудня 1992 року, як того вимагали норми діючого законодавства України. 
Вказує, що місцевий суд не врахував позицію , яку сформував Верховний Суд  щодо вирішення аналогічних спорів.
Також посилається на те, що  він не має змоги надати  рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 про постановку його на квартирний облік з 21 грудня 1992 року, оскільки рішення житлової комісії не збереглися станом на 2019 рік.
04 березня 2020 року Головою житлової комісії Національного університету оборони України та представником Національного університету оборони України ім. Івана Черняховського подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останні просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що начальник Роменської КЕЧ та командир військової частини НОМЕР_1 не мають самостійного права про зарахування громадян на квартирний облік, а інших документів, що підтверджують право перебування позивача на квартирному обліку з 21.12.1992 надано не було.
Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України з 01.08.1987 по 11.10.2018, що підтверджується копією послужного списку (а.с. 15-18).
Також установлено, що позивач звільнений з військової служби у запас відповідно до ст. 26 ч.6 п. «б» (за станом здоров`я) Наказом МОУ від 27.09.2013 за №320.
З довідки, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 , вбачається, що позивач ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 з 21 грудня 1992 року (а.с. 19).
Відповідно до довідки начальника Роменської КЕЧ МО України від 19.02.1998 № 6 позивач ОСОБА_1 за час проходження служби в Роменському гарнізоні з 21 грудня 1992 року по 23 серпня 1995 року житловою площею з фонду МО України не забезпечувався (а.с. 19).
Згідно витягу з Книги № 2 видачі довідок по Роменській КЕЧ району за 01.01.1995 – 29.05.2000 позивач дійсно отримав довідку №7 від 19 лютого 1998 року про перебування на квартирному обліку (а.с. 20).
Як убачається з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 24 грудня 1992 року №247 позивача ОСОБА_1 з 21 грудня 1992 року зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення (а.с. 21).
Також установлено, що позивача переведено на службу до редакції центрального друкованого органу МО України журналу «Військо України».
З даних витягу з протоколу №5 від 14 серпня 1997 року житлової комісії редакції вбачається, що позивача разом з членами родини було зараховано на квартирний облік (а.с. 24).
Відповідно до витягу з протоколу від 17 січня 2007 року №34 засідання житлової комісії військової частини НАОУ, позивача з сім`єю було зараховано на квартирний облік у загальну чергу з 03 березня 1995 року (а.с. 25).
Згідно витягу з протоколу №27 засідання житлової комісії НАОУ від 11 листопада 2009 року ОСОБА_1 зараховано до списків для першочергового отримання житла як наукового та науково-педагогічного працівника (а.с. 26).
З даних витягу з протоколу №11 від 16 жовтня 2013 року засідання житлової комісії Національного університету оборони України вбачається, що позивача ОСОБА_1 залишили в списках першочерговиків, як такого, що має вислугу 25 календарних років з 11.11.2009 з сім`єю у складі трьох осіб, на підставі п. 44 Правил квартирного обліку: пункт 4.2 Наказу МО України від 30.11.2011 за №737 (а.с. 27).
Як убачається з витягу з протоколу №12 від 18 грудня 2013 року засідання житлової комісії Національного університету оборони України, комісія розглянула питання щодо зарахування ОСОБА_1 до окремих списків осіб, які мають право отримувати житло в установлений законодавством термін, що ведуться в Київському КЕУ після надання останнім до житлової комісії оригіналу посвідчення інваліда війни 2 групи. Після надання вказаного посвідчення комісія вирішила зарахування ОСОБА_1 до вищезазначених списків здійснити з дати засідання житлової комісії, тобто з 18.12.2013 (а.с. 28).
Разом з тим, установлено, що житловою комісією НУОУ імені Івана Черняховського відмовлено у задоволенні заяви полковника запасу ОСОБА_1 щодо перенесення йому дати зарахування на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання з 03.03.1995 на 21.12.1992, у зв`язку з відсутністю в обліковій справі документів, які підтверджують його право перебування на квартирному обліку з 21.12.1992, що підтверджується витягом з протоколу №4 від 09 квітня 2019 року засідання житлової комісії НУОУ імені Івана Черняхівського (а.с. 29).
На підставі вказаного протоколу начальником Національного університету оборони України ім. Івана Черняховського було видано наказ від 26 квітня 2019 року №123 «Про оголошення рішення житлової комісії університету від 09 квітня 2019 року №4» (а.с. 30).
Також, встановлено, що 04.06.2019 позивач надав житловій комісії документи, які відсутні у квартирній справі та повторно просив розглянути питання щодо переносу черги з 03.03.1995 на 21.12.1992 (а.с. 31).
З витягу з протоколу №5 від 10 червня 2019 року засідання житлової комісії НУОУ імені Івана Черняховського (а.с. 13) вбачається, що комісія вирішила, враховуючи п.9 ч.2 розділу 6 «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» затвердженої наказом МО України від 31.07.2018 №380:
- рішення житлової комісії НАОУ від 17.01.2007 №34 у частині щодо зарахування ОСОБА_1 та членів його сім`ї на облік з 03.03.1995 скасувати з подальшим поновленням його на обліку з 14.08.1997 відповідно до рішення житлової комісії редакції центрального друкованого органу МО України журналу «Військо України» від 14.08.1997 №5, складом сім`ї три особи;
- відмовити полковнику запасу ОСОБА_1 у задоволенні заяви від 04.06.2019 щодо перенесення дати зарахування на облік у зв`язку з ненаданням достатніх відомостей про перебування на обліку з 21.12.1992.
На підставі вказаного протоколу начальником Національного університету оборони України ім. Івана Черняховського було видано наказ від 27 червня 2019 року №190 «Про оголошення рішення житлової комісії університету від 10 червня 2019 року №4» (а.с. 14).
Військовослужбовці та члени їх сімей визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов, відповідно до статті 34 Житлового кодексу Української УРСР.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 21 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 №470 у рішенні виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів або у спільному рішенні адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і профспілкового комітету, які розглядали заяви громадян, вказуються дата взяття на облік, склад сім`ї, підстава для взяття на облік, вид черговості надання жилих приміщень (загальна черга, в першу чергу), а при відмові у взятті на облік - підстава відмови.
Громадяни вважаються взятими на квартирний облік: у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів - з дня винесення рішення виконавчого комітету, за місцем роботи - з дня винесення спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету, затвердженого виконавчим комітетом місцевої Ради (п. 22 Правил обліку №470).
Таким чином, належним підтвердженням взяття на квартирний облік є спільне рішення адміністрації із зазначенням дати взяття на облік, складу сім`ї, підстави для взяття на облік, виду черговості надання жилих приміщень.
Крім того, Наказом Міністра оборони України від 31 липня 2018 року № 380 затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (Інструкція), якою визначено порядок ведення квартирного обліку та надання військовослужбовцям житла.
Так, відповідно до п. 9 розділу 6 Інструкції датою зарахування військовослужбовця на облік є дата прийняття житловою комісією військової частини (об`єднаною житловою комісією) рішення про зарахування військовослужбовця на облік, але не пізніше місяця з дня реєстрації рапорту військовослужбовця.
Військовослужбовці, які перебували на обліку за попереднім місцем проходження військової служби, на загальних підставах в органах місцевого самоврядування та до набрання чинності цією Інструкцією зараховуються на облік із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також заносяться у списки осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла за наявності підстав. Час перебування військовослужбовців на обліку для поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею) не враховується.
Як було встановлено судом, протокольним рішенням житлової комісії НУОУ імені Івана Черняховського №5 від 10 червня 2019 року позивачу було відмовлено у задоволенні заяви від 04.06.2019 щодо перенесення дати зарахування на облік у зв`язку з ненаданням достатніх відомостей про перебування на обліку з 21.12.1992.
Обґрунтовуючи позов, позивач посилався на те, що під час проходження служби в Роменському гарнізоні він був з 21 грудня 1992 року зарахований на квартирний облік при в/ч НОМЕР_1 .
На підтвердження зазначених обставин позивачем надано копію довідки начальника Роменської КЕЧ від 19.02.1998 №6, в якій зазначається, що ОСОБА_1 за час проходження служби в Роменському гарнізоні з 21 грудня 1992 року по 23 серпня 1995 року житловою площею з фонду МО України не забезпечувався та копію довідки командира військової частини НОМЕР_1 (без дати та номеру) щодо перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку з 21.12.1992.
Разом з тим, суд уважає, що надані позивачем довідки не є належними доказами перебування останнього на квартирному обліку з 21.12.1992, оскільки начальник Роменської КЕЧ та командир військової частини НОМЕР_1 не мають самостійного права на зарахування громадян на квартирний облік.
Підтвердженням взяття на облік є рішення житлової комісії із зазначенням дати зарахування, складу сім`ї, підстави для взяття на облік, та виду черговості надання жилих приміщень.
Інших документів, що підтверджують право перебування позивача на квартирному обліку з 21.12.1992 надано не було. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд вірного висновку дійшов, що начальник Роменської КЕЧ та командир військової частини НОМЕР_1 не мають самостійного права на зарахування громадян на квартирний облік, а інших документів, що підтверджують право перебування позивача на квартирному обліку з 21.12.1992 надано не було.
Окрім того, позивач із заявою про перенесення дати зарахування на облік з 03 березня 1995 року на 21 грудня 1992 року звернувся лише в 2019 році. Попередні рішення житлових комісій від 14.08.1997 та 17.01.2007 позивачем не оскаржувались.
Як вбачається з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) від 24.12.1992, позивач був зарахований в списки особового складу з 21.12.1992 наказом від 24.12.1992.
Отже, вірним висновком суду є те, що позивачем не надано доказів, які підтверджують право та зарахування останнього на квартирний облік з 21.12.1992, зважаючи на те, що датою зарахування на облік є дата прийняття житловою комісією відповідного рішення, а не час зарахування у списки особового складу. Проте таких доказів, що підтверджують право перебування позивача на квартирному обліку з 21.12.1992, матеріали справи не містять . 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції. 
Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах, які безпосередньо стосуються правильності застосування місцевим судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів уважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, немає, а отже, слід відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на суть прийнятого рішення не впливають
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
            Апеляційну скаргупредставника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
            Рішення Солом`янського районного суду м. Києва  від 23 січня 2020 року – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий                                                                                  В.А. Кравець

Судді                                                                                              Л.Д. Махлай

                                                                                                                   О.Ф.Мазурик