ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.002681 пров. № А/857/2813/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Старунського Д.М.,
суддів Большакової О.О., Кушнерика М.П.,
за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року у справі № 1.380.2019.002681 (рішення ухвалено в м. Львові, головуючий суддя Гавдик З.В.,рішення складено в повному обсязі 16.12.2019) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "САТС" до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення, 

                                                     в с т а н о в и в:

ТзОВ «САТС» 28.05.2019 звернулося в суд із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Львівській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми “Ш” №0005585212 від 24.01.2019 року, яким ТОВ “САТС” зобов`язано сплатити за платежем ПДВ штраф у розмірі 20% у сумі 37411 (тридцять сім тисяч чотириста одинадцять) гривень 02 копійки.
В обґрунтування позову зазначає, що контролюючий орган не правильно визначив суму грошового зобов`язання та прийняв рішення, яке суперечить законодавству. На думку позивача протиправним є застосування у податковому повідомленні-рішенні №0005585212 від 24.01.2019 штрафної санкції згідно ст. 126 ПК України, оскільки вказана стаття передбачає відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) податків, а не штрафів. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення – рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області за №0005585212 від 24.01.2019 року в частині, у розмірі 27226,33 грн.
В іншій частині позову відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ГУ ДПС у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт вказує, що судом невірно застосовано положення п. 116.2 ст. 116 ПК України та суд дійшов невірного висновку, що позивачем у даному випадку було допущено одне податкове правопорушення.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 23.01.2019 відповідачем проведено камеральну перевірку дотримання вимог п. 57.1., п. 57.3. ст. 57, ст. 100 ПК України ТОВ “САТС”, за результатами перевірки складено акт №1/13-01-52-12/22336746. 
Перевіркою встановлено несвоєчасну сплату самостійно визначеного грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість чим порушено вимоги п. 57.1., п. 57.3. ст. 57, ст. 100 ПК України.
24.01.2019 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми “Ш” за №0005585212, яким ТОВ “САТС” зобов`язано сплатити за платежем ПДВ штраф у розмірі 20% у сумі 37411,02 грн. 
Не погоджуючись із вищевказаним податковим повідомленням-рішенням та вважаючи його протиправним позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню в частині зобов`язання сплатити, за платежем ПДВ, штраф у розмірі 20% за несвоєчасно сплачений штраф, згідно вищевказаних податкових повідомлень – рішень, в сумі 27226,33 грн., а зобов`язання сплатити, за платежем ПДВ, штраф у розмірі 20% в сумі 10184,69 грн. за несвоєчасно сплачену суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, є правомірними та підлягають сплаті. 
Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 75.1 ст.75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до пп. 75.1.1 п. 75.1 ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Пунктом 76.1 статті 76 ПК України передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Судом встановлено, що згідно розрахунку штрафних санкцій до податкового повідомлення-рішення від 24.01.2019 №0005585212 до позивача застосовано штрафні санкції за несвоєчасно сплачені узгоджені суми грошових зобов`язань з ПДВ, а саме:
-згідно податкового повідомлення-рішення форми “Ш” №0185231231 від 25.07.2018 до ТОВ “САТС” застосовано штраф у розмірі 10% за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з ПДВ, загальна сума штрафу складає 23316,05 грн.
-згідно податкового повідомлення-рішення форми “Н” №0006125212 від 25.10.2018 року до ТОВ “САТС” застосовано штраф у розмірі 10% та 40% за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, загальна сума - штрафу складає 112815,58 грн.
Позивачем вказані рішення не оскаржувались.
За результатами проведеної 23.01.2019 відповідачем камеральної перевірки з питань дотримання вимог п. 57.1., п. 57.3. ст. 57, ст. 100 ПК України, ТОВ “САТС” спірним рішенням зобов`язано сплатити за платежем ПДВ штраф у розмірі 20% у сумі 37411,02 грн.
Згідно розрахунку вказаної штрафної санкції позивач прострочив більше ніж на 30 днів сплату грошового зобов`язання в сумі 187055,10 грн. яке в свою чергу складалось з несплати вищевказаних двох рішень за 2018 рік та податкової декларації з ПДВ від 20.08.2018.
Згідно з п.п. 14.1.39. п. 14.1. ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з п. 57.1. ст. 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з п. 57.3. ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Згідно з п. 116.1. ст. 116 ПК України, у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення. 
Згідно з п. 116.2. ст. 116 ПК України, за одне податкове правопорушення контролюючий орган може застосувати тільки один вид штрафної (фінансової) санкції (штрафу), передбаченої цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно з п. 126.1. ст. 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
-при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
-при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Колегія суддів зазначає, що у випадку застосування штрафних санкцій за несплату узгоджених грошових зобов`язань по податковому повідомленні-рішенні форми «Н» від 25.10.2018 №0006125212 позивачем допущено два різних податкових правопорушення, а саме за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, відповідно застосовані штрафні санкції, передбачені п. 120-1 ст. 120-1 ПК України та за несплату узгоджених грошових зобов`язань, відповідно застосовані штрафні санкції передбачені п. 126.1 ст. 126 ПК України. 
Суд першої інстанції дійшов невірного висновку, що позивачем у даному випадку було допущено одне податкове правопорушення.
Таким чином, суд першої інстанції помилково ототожнив поняття «узгоджену суму грошового зобов`язання» ( п. 126.1. ст. 126 ПК України ) з поняттям «податкове зобов`язання», не взявши до уваги поняття грошового зобов`язання, визначеного в п.п. 14.1.39. п. 14.1. ст. 14 ПК України (грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності)/
Тобто штрафна санкція нараховується не тільки на податкове зобов`язання, але і на штрафну санкцію, яка була узгоджена платником.
Крім цього, податковим органом нараховані штрафні санкції на підставі п. 126.1 ст.126 ПК України в обох випадках на різні суми грошових зобов`язань, що також не було взято до уваги судом першої інстанції.
Таким чином, аналізуючи вищевказане, колегія суддів переконана, що відповідачем правомірно винесено податкове повідомлення-рішення форми “Ш” №0005585212 від 24.01.2019 року, яким ТОВ “САТС” зобов`язано сплатити за платежем ПДВ штраф у розмірі 20% у сумі 37411 (тридцять сім тисяч чотириста одинадцять) гривень 02 копійки.
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи не повно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись статтями 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року у справі № 1.380.2019.002681 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "САТС" відмовити .
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Д. М. Старунський 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	М. П. Кушнерик