Постанова                                             
Іменем України
26 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 404/8212/14-ц
провадження № 61-31939св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,                Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда у складі судді Галагана О. В. від 28 вересня 2015 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області у складі колегії суддів: Дуковського О. Л., 
Єгорової С. М., Письменного О. А., від 19 березня 2018 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У вересні 2014 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра», банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позовна заява мотивована тим, що 11 квітня 2007 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 54 600 доларів США під 13,99% річних, строком до 19 квітня 2021 року. На забезпечення виконання умов кредитного договору, цього ж дня між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки. Вказував, що ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на 27 квітня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 94 180,82 доларів США та 478 346,57 грн, яку позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку.
 
У травні 2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із зустрічними позовними вимогами до ПАТ КБ «Надра», в яких  ОСОБА_1 просив визнати недійсним з моменту укладення вказаний вище кредитний договір від 11 квітня 2007 року, а також договір іпотеки, укладений 11 квітня 2007 року між банком та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , предметом якого є належна відповідачам квартира 
АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 просила визнати недійсним з моменту укладення договір поруки та договір іпотеки 
від 11 квітня 2007 року.
Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що у 2010 році у їхній сім`ї склалися значні фінансові складнощі і вони звернулися до позивача з проханням провести реструктуризацію або розстрочення сплати кредиту, але у відповідь отримали банківський розрахунок з якого вбачалась інформація про те, що виплативши банку половину суми кредиту у розмірі 25 000 доларів США банком було зараховано на погашення тіла кредиту лише 3 000 доларів США. Графік погашення кредиту позивач не надав. Таким чином, на думку відповідачів, у порушення вимог частини четвертої статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» в оскаржуваному кредитному договорі не зазначено ціну - сукупну вартість кредиту та детальний розпис загальної вартості кредиту. Вважали, що кредитний договір є недійсним з моменту його укладення, у зв`язку з тим, що він є несправедливим, укладений без додержання істотних умов правочину, з ознаками нечесної підприємницької практики, містить несправедливі умови, порушує принцип рівності сторін та грубо порушує вимоги Закону України «Про захист прав споживача» та Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». З огляду на недійсність кредитного договору, як основного зобов`язання, повинні бути визнані недійсними і договори іпотеки та поруки від 11 квітня 2007 року.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 вересня 
2015 року у задоволенні позову ПАТ «КБ «Надра» відмовлено. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено. 
Визнано недійсним кредитний договір від 11 квітня 2007 року, укладений між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 .
Визнано недійсним договір поруки від 11 квітня 2007 року, укладений між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 .
Визнано недійсним договір іпотеки від 11 квітня 2007 року, укладений між ПАТ «КБ «Надра», ОСОБА_1 і ОСОБА_2 
Зобов`язано ОСОБА_1 повернути ПАТ «КБ «Надра» 54 600 доларів США, отриманих за кредитним договором від 11 квітня 2007 року.
Зобов`язано ПАТ «КБ «Надра» повернути ОСОБА_1 
24 211,89 доларів США, що еквівалентно 523 364 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при укладені кредитного договору позивачем не були дотримані вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки позичальника не повідомлялося про умови споживчого кредитування, а саме: наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; тип відсоткової ставки; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуг з оформлення договору про надання кредиту; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги (графік погашення кредиту) та відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Також, позивачем не надавалися окремі додаткові письмові документи з визначенням загальної вартості кредиту та детальним розписом вартості кредиту для споживача, як на момент укладення кредитного договору, так і за весь час його дії. Суми, які були спрямовані на погашення тіла та відсотків по кредиту, замість рівномірного збільшення-зменшення, як це передбачено за ануїтетною системою, розподілялися на власний розсуд банку. За вказаних обставин, суд вважав за можливе визнати недійсним кредитний договір, а також договори поруки і іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання, а також застосувати положення статті 216 ЦК України щодо повернення сторін недійсного правочину у попередній стан. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку, суд виходив з того, що недійсність кредитного договору виключає можливість задоволення вимог кредитора про виконання умов договору.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 березня 
2018 року апеляційну скаргу ПАТ «КБ «Надра» залишено без задоволення, 
а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 вересня 
2015 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову банку та відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводів особи, яка її подала
 
У касаційній скарзі ПАТ «КБ «Надра» просить скасувати судові рішення із ухваленням нового рішення про задоволення позову банку та відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.  
Касаційна скарга мотивована тим, що при укладенні договору 
позичальник був ознайомлений з його умовами, не заперечував проти них, погодився на отримання у кредит коштів саме на таких умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін було вільним, будь-яких доказів протилежного відповідачем не надано. За кредитним договором позичальник підтвердив, що він до укладення цього договору отримав повну, доступну та вичерпну інформацію в письмовій формі щодо умов надання кредиту, тривалий час виконував умови кредитного договору, що свідчить про прийняття ним таких умов, а також спрямованість на реальне настання реальних наслідків. 
 
Відзив на касаційну скаргу
 
У жовтні 2018 року від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому відповідачі посилаються на необґрунтованість доводів скарги та законність ухвалених у справі судових рішень.
 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 03 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, а ухвалою від 19 лютого 2020 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
04 квітня 2007 року відповідачі подали до банку анкету-заяву на отримання кредиту, відповідно до якої їх було ознайомлено із основними умовами надання кредиту.
 
11 квітня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є 
ПАТ «КБ «Надра», та  ОСОБА_1 був укладений кредитний договір 
№ 401/11/04/2007/840-4406/КФ. 
Відповідно до умов кредитного договору банк на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності надав позичальнику кредит розмірі 
54 600 доларів США під 13,99% річних, строком до 19 квітня 2021 року, на проведення ремонту та благоустрою (пункти 1.1. - 1.4 договору). 
 
Повернення кредиту здійснюється шляхом внесення щомісячної суми мінімально необхідного платежу у розмірі 794,23 доларів США до 20 числа поточного місяця (пункти 3.3.2, 3.3.3 кредитного договору).
 
На забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, 11 квітня 2007 року між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки.
 
Крім того, виконання позичальником умов кредитного договору також забезпечувалося договором іпотеки, укладеним 11 квітня 2007 року між банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , предметом якого є належна відповідачам квартира 
АДРЕСА_1 .
 
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 жовтня 
2014 року, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Надра» про визнання недійсними пунктів 1.3.2., 3.3.2, 3.5 кредитного договору від 11 квітня 2007 року 
(а. с. 76 - 84 т. 1).
 
Позиція Верховного Суду
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги ПАТ «КБ «Надра» здійснюється Верховним Судом у порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року. 
 
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
 
За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.  
 
За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
 
Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. 
 
Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року № 6-1341цс15.  
   
За змістом Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, вони зобов`язують банки надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту або в кредитному договорі, або додатку до нього. Тобто, детальний розпис сукупної вартості кредиту не обов`язково повинен бути викладений лише як окремий документ.
 
У справі, яка переглядається, оспорюваний договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; ОСОБА_1 на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови; кредитний договір містить повну інформацію щодо умов кредитування: періоду надання кредиту, розміру процентної ставки, порядку її нарахування, переліку, розміру й бази розрахунку неустойки; періоду внесення платежів.
 
Перед укладенням договору відповідачі заповнили анкету-заяву від 04 квітня 2007 року на отримання кредиту, відповідно до якої їх було ознайомлено із основними умовами надання кредиту, що свідчить про те, що банк надавав позичальнику та поручителю документи, які передували укладенню кредитного договору, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів».
 
Так, відповідно до умов кредитного договору метою отримання кредиту є проведення ремонту та благоустрою (пункт 1.2), сума кредиту - 
54 600 доларів США (пункт 1.1), строк кредиту - до 19 квітня 2021 року (пункт 1.4), розмір та порядок нарахування плати за користування та управління кредитом - фіксована процентна ставка у розмірі 13,99% річних. 
 
Умови і порядок видачі та погашення кредиту чітко визначені пунктами 
3.1. - 3.6. кредитного договору. Зокрема, пунктами 3.3.1 - 3.3.3 кредитного договору передбачено, що позичальник повертає кредит та сплачує банку платежі, передбачені пунктами 1.3.1, 1.3.2 цього договору, шляхом сплати суми на поточний рахунок мінімально необхідного платежу у валюті кредиту, що складає 794,23 доларів США щомісячно до 20 числа поточного місяця. Види забезпечення зобов`язань позичальника зазначені у пунктах 2.1, 2.2 кредитного договору, відповідальність сторін - у пункті 5 договору, порядок зміни умов кредитного договору - у пункті 8.3.
 
При цьому відповідачі намагалися спростувати у судовому порядку правомірність зазначених пунктів 1.3.2, 3.3.2, 3.5 кредитного договору, однак рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 жовтня 
2014 року, яке набрало законної сили, у задоволенні їх вимог було відмовлено. Суд установив, що ці положення кредитного договору відповідають положенням Закону України «Про захист прав споживачів».
Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (частина третя статті 61 ЦПК України 2004 року).
 
Наведеного суд апеляційної інстанції не врахував та у порушення 
статей 263, 374, 382 ЦПК Українине перевірив тверджень банку про те, що на момент укладення договору позичальник не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови; банк надав позичальнику документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту та процентної ставки; розмір кредитних платежів є фіксованим на кожен місяць сплати. 
 
Посилання суду апеляційної інстанції, що банк перед укладенням договору не повідомив позичальника у письмовій формі про переваги та недоліки пропонованих схем кредитування є необґрунтованими, оскільки детальний розпис сукупної вартості кредиту не обов`язково повинен бути викладений лише як окремий документ, а усі умови кредитування були викладені у самому договорі, з якими він був погодився, підписавши кредитний договір. 
 
Отже висновок суду про задоволення зустрічного позову не ґрунтується на матеріалах справи, а судове рішення не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості.
 
Вказане потягло за собою передчасність висновку суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову ПАТ «КБ «Надра» про стягнення з відповідачів кредитної заборгованості.
 
Ураховуючи викладене, оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції не може вважатися законною й підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, встановлених статтею 411 ЦПК України. 
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задовольнити частково. 
 
Постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 березня 
2018 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                 Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                            О. В. Білоконь
 
О. М. Осіян
 
Н. Ю. Сакара
 
В. В. Шипович