КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

№ 33/824/3244/2019                                                                                       Постанова винесена суддею Шевчук А.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП                                                                            
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
23 жовтня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю осіб, які притягнуті до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх захисників - Оплачка В.О., Конюшка Д.Б., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від                     15 липня 2019 року відносно
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні сина,                        2014 р.н., не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,
 
та
 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Тхорин Овруцького району Житомирської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, працюючого спеціалістом з виготовлення меблів на меблевій фабриці «Хоменсайт», проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,
 
в с т а н о в и л а:
 
Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 15 липня   2019 року  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , кожного з них, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до кожного з них адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі по 340 гривень.
Також постановлено стягнути з  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,                     з кожного, судовий збір у розмірі по 384 грн. 20 коп.
 
Згідно з постановою, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення, за яким, 23 травня 2019 року о 08 год. на перехресті                     вул. Дніпроводська та вул. Богатирська в м. Києві  ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не впевнився у безпечності маневру та здійснив зіткнення з автомобілем «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 , що рухався у попутному напрямку, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 10.1 ПДР України.  
При цьому, згідно протоколу про адміністративне правопорушення,                      23 травня 2019 року о 08 год. на перехресті вул. Дніпроводська та                                  вул. Богатирська в м. Києві  ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 , не виконав вимоги знаку 2.1. «Дати дорогу» та здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 33.2.1 ПДР України.
  
Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях  ОСОБА_1                     та ОСОБА_2 , кожного з них, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
 
В апеляційній скарзі з доповненнями до неї ОСОБА_2 , вважаючи постанову суду незаконною, просить її змінити та закрити провадження у справі щодо нього у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що автомобіль «Volkswagen» під керуванням водія ОСОБА_1 повернув ліворуч з крайньої правої полоси, не переконався в безпечності цього маневру, порушив рядність, чим допустив зіткнення з автомобілем «BMW», який на перехресті їхав прямо.
При цьому він, керуючи автомобілем «BMW» та прямуючи прямо, переконався в безпеці вказаного маневру (оскільки його пропускав автомобіль, який перебував в лівій полосі), мав право розраховувати на те, що з полоси для напрямку прямо жодний транспортний засіб не буде повертати ліворуч.
За таких обставин, вважає, що в даній дорожній обстановці з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП знаходяться (перебувають) дії водія автомобіля «Volkswagen», які не відповідали вимогам                 п. 10.1 ПДР та який суттєво порушив Правила дорожнього руху.
Також вказує й на те, що до суду було подано клопотання про відкладення  розгляду справи, однак, незважаючи на це, суд без присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визнав останнього винним у ДТП.
 
Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення                         ОСОБА_2 та його захисника Конюшка Д.Б. на підтримку доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисника Оплачка В.О., які заперечували проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддя місцевого суду не дотримався, виходячи з наступного.
Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів тощо.
 
Так, покладаючи в обґрунтування свого рішення про винуватість                 ОСОБА_2  у порушенні Правил дорожнього руху України, внаслідок якого сталася дорожньо-транспортна пригода, як докази - протокол про адміністративне правопорушення, схему ДТП та пояснення учасників пригоди, суддя неповно з`ясував обставини справи, не дав належну оцінку доказам, залишивши поза увагою дані, викладені в поясненнях  ОСОБА_2 . Також у постанові суддя не мотивував, шляхом співставлення яких саме даних, він дійшов до такого висновку, а лише обмежився переліком доказів без розкриття їх змісту.
Між тим, пояснення учасників пригоди належало зіставити з іншими доказами в справі, дати їм належну оцінку у сукупності і лише після цього приймати рішення по суті.
 
Так, відносно ОСОБА_2  складено протокол про адміністративне правопорушення, за яким 23 травня 2019 року о 08 год. на перехресті                            вул. Дніпроводськата вул. Богатирська в м. Києві ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 , не виконав вимоги знаку 2.1 «Дати дорогу» та здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 33.2.1 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
 
Як вбачається з пояснень ОСОБА_2 , наданих ним одразу після дорожньо-транспортної пригоди та при апеляційному розгляді, 23.05.2019 року               о 08 год. він, керуючи автомобілем BMW, рухався з м. Києва в сторону                         м. Вишгород по вул. Дніпроводській прямо, попереду нього рухався автомобіль. Перед перехрестям з вул. Богатирською, керуючись знаком «Уступи дорогу», він призупинився, але повністю не зупинявся, та переконавшись у відсутності перешкод для руху, оскільки водій зустрічного руху, який з крайньої лівої смуги повертав ліворуч, дав йому перевагу у русі, пропускаючи його, продовжив рух. Однак в цей час водій автомобіля Вольксваген, рухаючись в крайній правій полосі зустрічного напрямку, яка дозволяє рух лише прямо, не переконався в безпечності свого маневру, порушив рядність та здійснив поворот ліворуч, не пропустивши його, внаслідок чого відбулося зіткнення, в результаті якого в його автомобілі було пошкоджено переднє ліве крило, колесо, бампер та капот. Тому вважає, що в даній дорожній обстановці з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП знаходяться лише дії водія автомобіля ВольксвагенОСОБА_1 , які не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР та який суттєво порушив Правила дорожнього руху, оскільки смуга, по якій рухався  ОСОБА_1 , дозволяє рух лише прямо і їх траєкторії руху не пересікалися, тому у нього ( ОСОБА_2 ) і не виникав обов`язок уступати йому дорогу.
 
З наявних же в матеріалах справи письмових пояснень другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , наданих ним безпосередньо на місці події, а також в суді першої інстанції, та при апеляційному розгляді, вбачається, що 23.05.2019 року о 08 год. він рухався автомобілем Вольксваген з  м. Вишгород у напрямку м. Києва у другому ряду для повороту ліворуч, але, побачивши попереду перешкоду у вигляді автомобіля на аварійному сигналі, перестроївся у перший ряд для об`їзду перешкоди та включивши лівий поворот почав здійснював маневр повороту ліворуч з цього ряду, в результаті чого  зіткнувся з автомобілем БМВ, який рухався у зустрічному напрямку та у якого був знак «Уступи дорогу». В результаті зіткнення в його автомобілі пошкоджено ліве переднє крило, бампер, ліва передня блок-фара. Тому вважає, що в даній дорожній обстановці винні обидва водії, так як він не впевнився у безпечності свого маневру, а водій ОСОБА_2 не виконав вимогу знаку «Уступи дорогу».
 
Тобто самим ОСОБА_1 не оспорюється те, що він здійснював поворот ліворуч з крайньої правої смуги, порушуючи рядність, а отже, в даному випадку повинен був керуватися п. 10.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого: перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій в будь-якому випадку повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а тим більше, що для виконання маневру лівого повороту водій повинен зайняти відповідне ліве положення на проїзній частині, а при виконанні маневру не з цього положення дати дорогу транспортним засобам, які там рухаються, чого ОСОБА_1  в даній дорожній ситуації, як свідчать матеріали справи про адміністративне правопорушення, а також дані відеозапису, наданого захисником                         Конюшком Д.Б. в суді апеляційної інстанції, дотримано не було. 
 
При цьому твердження  ОСОБА_1  про винуватість в даній дорожньо-транспортній пригоді також і другого учасника дорожньо-транспортної пригоди  ОСОБА_2 , який рухався по смузі зустрічного руху прямо та у якого був знак «Уступи дорогу», вимогу якого він не виконав, є безпідставними, оскільки спростовуються сукупністю наявних у справі доказів.
 
Зокрема, зі схеми дорожньо-транспортної пригоди, яка підписана відповідною посадовою особою та учасниками пригоди, без будь-яких заперечень, та в якій відображені необхідні й достатні відомості щодо організації дорожнього руху на перехресті вул. Дніпроводська - вул. Богатирська в м. Києві, а також дані щодо напрямку руху транспортних засобів до моменту зіткнення, місце зіткнення транспортних засобів, їх розташування після зіткнення, наявність дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», та пошкодження, які мали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а також даних відеозапису та фотокарток, вбачається, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася на перехресті, де рух регулюється дорожніми знаками. На правому узбіччі дороги по напрямку руху автомобіля «BMW»встановлений дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» разом з дорожнім знаком пріоритету 2.4 «Кінець головної дороги». 
Після зіткнення автомобіль «Volkswagen»розташовується під кутом на перехрещенні проїзних частин у момент виїзду на зустрічну смугу руху, по якій рухався прямо автомобіль «BMW», а автомобіль «BMW» - під кутом у своїй смузі руху.
Отже, водій автомобіля «Volkswagen»  ОСОБА_1  мав повну інформацію про дорожню ситуацію на перехресті, та те, що він, здійснюючи поворот ліворуч з крайньої правої смуги, з якої дозволено рух лише прямо, порушує рядність, а відтак, за будь-яких обставин не мав переваги в русі, тому повинен був дати дорогу транспортним засобам, що вже рухались у зустрічному напрямку, навіть якщо по напрямку руху автомобіля «BMW» встановлений дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», вимоги якого ОСОБА_2 і було виконано відносно автомобіля, який був на головній дорозі та здійснював поворот з крайньої лівої смуги, що узгоджується саме з поясненнями водія автомобіля «BMW» ОСОБА_2 .
Тобто дані схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо місця розташування автомобілів «Volkswagen»та «BMW» після їх зіткнення, характер та локалізація пошкоджень, які мали автомобілі після дорожньо-транспортної пригоди та які зазначені в схемі дорожньо-транспортної пригоди, в сукупності з поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, вказують на те, що на момент зіткнення водій автомобіля «Volkswagen», змінюючи напрямок руху (здійснюючи поворот ліворуч з крайньої правої смуги, порушуючи рядність), не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, тобто беззаперечно вказують на винуватість  ОСОБА_1  у недотриманні п. 10.1 ПДР України, як встановив і суд першої інстанції. 
 
Вимога п. 10.1 ПДР України передбачає повну відповідальність водія, що починає рух, перестроювання або змінює напрямок, за безпеку дорожнього руху від початку і до закінчення маневру. При цьому не слід розраховувати на дії інших водіїв щодо запобігання можливим наслідкам у результаті виникнення небезпечних ситуацій.  
Більше того, необхідно розраховувати, що відповідно до п. 1.4 ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники дорожнього руху виконують ці Правила.
 
Натомість, за відсутності доказів, які б беззаперечно свідчили про недотримання ОСОБА_2 вимог п. 33.2.1 Правил дорожнього руху, та зважаючи на дані схеми дорожньо-транспортної пригоди, характер та локалізацію пошкоджень транспортних засобів та напрямків руху водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , дані відеозапису події, а також приймаючи до уваги, що водій автомобіля «BMW» ОСОБА_2 мав підстави розраховувати, відповідно до п. 1.4 Правил дорожнього руху України, що водій автомобіля «Volkswagen» ОСОБА_1  дотримається вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, в його діях не вбачається порушень Правил дорожнього руху, які б мали причинний зв`язок з обставинами виникнення ДТП,та відповідно в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а відтак, постанова суду щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі щодо ОСОБА_2 за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,суддя
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 15 липня                 2019 року в частині визнання ОСОБА_2 винним у               вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,                 з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі                 340 гривень, - скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях  ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
В решті постанову суду залишити без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
                                Суддя 
         Київського апеляційного суду                                                    Горб І.М.