ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 травня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/1458/20	
                                                                                Суддя І інстанції Луніна О.С.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Мельника В.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Виконавчого комітету Дніпровської міської ради
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року у справі №160/1458/20 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОВОЗ» про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОВОЗ» до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, треті особи: Комунальне підприємство «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради, Інспекція з питань благоустрою Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення в частині щодо споруд (об`єктів) за порядковими номерами 1, 2, 13, 14, 20, 21, 63, 64 зазначених у додатку до цього рішення, -

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗОВОЗ» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради №104 від 21.01.2020 року «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста» в частині щодо споруд (об`єктів) за порядковими номерами 1, 2, 13, 14, 20, 21, 63, 64 зазначених в додатку до вказаного рішення «Перелік тимчасових споруд, холодильного обладнання, незаконних бензинових, дизельних і газових автозаправних станцій, літніх майданчиків, споруд господарського призначення, точок розташування виносної торгівлі, вхідних груп у місцях загального користування, що підлягають демонтажу».
Крім того, позивач 11 лютого 2020 року подав до Дніпропетровського окружного адміністративного суду клопотання про забезпечення позову, в якому просив:
- зупинити дію рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради №104 від 21.01.2020 року «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста» в частині щодо споруд (об`єктів) за порядковими номерами 1, 2, 13, 14, 20, 21, 63, 64 додатку до вказаного рішення «Перелік тимчасових споруд, холодильного обладнання, незаконних бензинових, дизельних і газових автозаправних станцій, літніх майданчиків, споруд господарського призначення, точок розташування виносної торгівлі, вхідних груп у місцях загального користування, що підлягають демонтажу».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОВОЗ» задоволено.
Зупинено дію рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради №104 від 21.01.2020р. «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста» в частині щодо споруд (об`єктів) за порядковими номерами 1, 2, 13, 14, 20, 21, 63, 64 зазначених в додатку до вказаного рішення «Перелік тимчасових споруд, холодильного обладнання, незаконних бензинових, дизельних і газових автозаправних станцій, літніх майданчиків, споруд господарського призначення, точок розташування виносної торгівлі, вхідних груп і місця загального користування, що підлягають демонтажу», які знаходяться за адресами у м. Дніпрі а саме: бульв. Зоряний, 1Г, вул. Короленка 24А, вул. Маршала Малиновського, 80, просп. Пилипа Орлика, 22 до набрання судовим рішенням законної сили.
Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, Виконавчий комітет Дніпровської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та в  задоволенні заяви відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних права або інтересів.
В письмовому відзиві на апеляційну скаргу Комунальне підприємство «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради просить її задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції та у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Частиною першою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися  до суду;   або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з частиною першою    статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України    позов може бути забезпечено: 
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 
3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Частиною другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України    передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
При вирішенні питань стосовно забезпечення позову необхідно також враховувати правову позицію по даному питанню Пленуму Верховного Суду України, викладену в постанові №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також правову позицію Пленуму Вищого адміністративного суду України, викладену у постанові №2 від 06 березня 2008 року "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", за змістом яких при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 року "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ", в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви,                 з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Колегією суддів також враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні від 15 листопада 2007 року по справі "Бендерський проти України", в якому Суд зазначив, що судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.
Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є надання тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.
У справі "Беєлер проти Італії" Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.
Крім того, у рішенні від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав" проти України" Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати "справедливий баланс" між інтересами особи і суспільства.
Предметом спору у даній справі є визнання протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради №104 від 21.01.2020 року «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста» в частині щодо споруд (об`єктів) за порядковими номерами 1, 2, 13, 14, 20, 21, 63, 64 зазначених в додатку до вказаного рішення «Перелік тимчасових споруд, холодильного обладнання, незаконних бензинових, дизельних і газових автозаправних станцій, літніх майданчиків, споруд господарського призначення, точок розташування виносної торгівлі, вхідних груп у місцях загального користування, що підлягають демонтажу»
В свою чергу, зазначеним рішенням, зокрема, вирішено:
1.Усунути наслідки порушень Правил благоустрою території міста Дніпра, затверджених рішенням міської ради від 27.11.2013 44/43 (зі змінами) (далі - Правила), шляхом припинення (функціонування встановлених тимчасових споруд, холодильного обладнання, незаконних бензинових, дизельних і газових автозаправних станцій, літніх майданчиків, споруд господарського призначення, точок розташування виносної торгівлі, вхідних груп у місцях загального користування та демонтажу згідно з переліком (додаток).
2.Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради спільно з Комунальним підприємством «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради попередити власників тимчасових споруд, холодильного обладнання, незаконних бензинових, дизельних і газових автозаправних станцій, літніх майданчиків, споруд господарського призначення, точок розташування виносної торгівлі, вхідних груп про необхідність власними силами та за власні кошти усунути наслідки порушень Правил, звільнити зайняті земельні ділянки та привести їх до первісного стану для подальшого використання за функціональним призначенням.
3.Комунальним підприємствам Дніпровської міської ради за наявності відповідних договорів щодо використання об`єктів благоустрою міста, договорів передачі в платне користування об`єктів благоустрою вулично-дорожньої мережі та інших договорів оренди тимчасових споруд здійснити їх розірвання відповідно до чинного законодавства.
4.Комунальному підприємству «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради забезпечити укладання договорів на демонтаж, транспортування та зберігання тимчасових споруд, бензинових, дизельних, газових автозаправних станцій і матеріалів.
5.Департаменту громадського порядку і цивільного захисту Дніпровської міської ради та Комунальному підприємству «Муніципальна варта» Дніпровської міської ради забезпечити охорону громадського порядку під час усунення наслідків порушень Правил.
6.Залучити представників Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (за погодженням), Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (за погодженням) до роботи з припинення функціонування незаконних бензинових, дизельних і газових автозаправних станцій на території м. Дніпра та їх демонтажу.
З викладеного вбачається, що наслідком виконання оскарженого рішення є попередження власників, зокрема, бензинових, дизельних і газових автозаправних станцій про необхідність власними силами та за власні кошти звільнити зайняті земельні ділянки та привести їх до первісного стану для подальшого використання за функціональним призначенням, а у випадку, якщо такі об`єкти не будуть прибрані, то Комунальним підприємством «Благоустрій міста» Дніпровської ради буде здійснено їх демонтаж.
В свою чергу, Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЗОВОЗ» було укладено договори оренди із власниками споруд (об`єктів), за порядковими номерами 1, 2, 13, 14, 20, 21, 63, 64 зазначених в додатку до рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради №104 від 21.01.2020р. «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста».
Таким чином, виконання оскарженого рішення до вирішення справи по суті може призвести до примусового демонтажу споруд (об`єктів), за порядковими номерами 1, 2, 13, 14, 20, 21, 63, 64 зазначених в додатку до рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради №104 від 21.01.2020р. «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста», та як наслідок, порушення прав орендаря вказаних споруд - Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОВОЗ» на їх користування, та, відповідно, здійснення господарської діяльності.
Враховуючи викладене, колегія суддів робить висновок про наявність підстав для забезпечення позову, оскільки існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів.
Задоволення клопотання у вказаний спосіб є співмірним заявленим позовним вимогам.
В даному випадку, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Вказаний захід забезпечення адміністративного позову відповідає предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямований лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
При цьому, правова оцінка дій та рішень відповідача підлягатиме встановленню під час судового розгляду даної справи.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд   вважає, що суд першої інстанції діяв в межах наданих йому повноважень, обґрунтовано вжив заходи   забезпечення позову в межах даної справи,   передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування ухвали суду від 08 листопада 2018 року відсутні.
Керуючись ст.ст. 310, 312, 315, 316, 321, 322   Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Дніпровської міської ради - залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року у справі №160/1458/20 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
В повному обсязі постанова складена 26 травня 2020 року.

   
Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник