ПОСТАНОВА
Іменем України

21 травня 2020 року 
Київ
справа №821/1910/17
касаційне провадження №К/9901/56121/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:                 Стеценка С.Г., Шарапи В.М., 
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної служби геології та надр України на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 09.02.2018 (головуючий суддя: Хом`якова В.В., судді: Василяка Д.К., Морська Г.М.) та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018 (головуючий суддя: Кравець О.О., судді: Домусчі С.Д., Коваль М.П.) у справі №821/1910/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія» до   Державної служби геології та надр України   про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Таврійська будівельна компанія» (далі - ТОВ «ТБК» або позивач) звернулося до суду з позовом до Державної служби геології та надр України (далі - Держгеонадра або відповідач), в якому просило:
визнати протиправною бездіяльність Держгеонадра у нездійсненні розгляду та неприйнятті рішення щодо продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами, на видобування вапняків придатних для випалювання вапна;
визнати спеціальний дозвіл №3804 від 30.12.2005, виданий ТОВ «ТБК», для видобудування вапняків Західно-Тягинського родовища, продовженим на строк двадцять років; 
зобов`язати продовжити строк дії спеціального дозволу № 3804 від 30.12.2005 та видати новий зі строком дії двадцять років до 30.12.2037, починаючи з 30.12.2017.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним отримано спеціальний дозвіл на користування надрами на видобування вапняків Західно-Тягинського родовища приданих для випалювання на вапно, строк дії якого встановлено до 30.12.2017. Реалізуючи своє переважне право на продовження строку дії спеціального дозволу позивач завчасно звернувся до відповідача із заявою та повним пакетом документів, проте останній з посиланням на наказ Міністерства екології та природних ресурсів України від 24.07.2017 №283 про відмову у погодженні надання надр у користування ТОВ «ТБК» відмовив у внесенні до спеціального дозволу змін та відповідно у продовженні строку його дії. У вересні 2017 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою та повним пакетом документів про продовження строку дії спеціального дозволу, однак відповідач у встановлені законодавством строки (протягом 45 днів після надходження документів у повному обсязі) не розглянув порушене у зверненні питання та не прийняв жодного з передбачених законодавцем рішень у формі наказу (про продовження строку дії дозволу або про відмову у його продовженні). З посиланням на принцип мовчазної згоди, закріплений в частині шостій статті 4-1 Закону України від 06.09.2005 №2806-IV «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» (далі - Закон №2806-IV) позивач стверджує, що набув право здійснювати діяльність з видобування вапняків, придатних для випалювання на вапно на відповідній ділянці надр Західно-Тягінського родовища вапняків.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 09.02.2018, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018, адміністративний позов задоволено частково:
визнано протиправною бездіяльність Держгеонадра у нездійсненні розгляду та неприйнятті рішення по заяві ПАТ «ТБК» про продовження строку дії спеціального дозволу № 3804 від 30.12.2005 на користування надрами для видобудування вапняків Західно-Тягинського родовища у встановлений законом термін;
зобов`язано Держгеонадра розглянути заяву позивача від 04.09.2017 №424/03-2 про продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами від 30.12.2005 №3804 з метою видобування вапняків, придатних для випалювання на вапно, та прийняти рішення згідно з чинним законодавством, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем вчинено всі необхідні та передбачені законодавством дії для продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами, проте відповідач у встановлений законодавцем строк питання продовження строку дії дозволу не вирішив та рішення з цього приводу не прийняв, чим допустив протиправну бездіяльність по відношенню до надрокористувача. Суди першої та апеляційної інстанцій констатували, що застосування принципу мовчазної згоди можливе лише за умови подання суб`єктом господарювання заяви і документів до органу, який видає дозвіл, у повному обсязі та в установленому порядку. Відтак, оскільки позивачем виконано умови, встановлені частиною шостою статті 4-1 Закону №2806-IV, то відповідно ПАТ «ТБК» фактично набуло право на подальше користування надрами з метою видобування вапняків Західно-Тягинського родовища. За встановлених у справі обставин, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що належним способом захисту порушених спірними правовідносинами прав позивача є зобов`язання Держгеонадра розглянути заяву ПАТ «ТБК» від 04.09.2017 №424/03-2, з прийняттям за наслідками її розгляду відповідного рішення.
Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, у якій з посиланням на порушення судами норм матеріального права просить суд касаційної інстанції скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Касаційна скарга обґрунтована неповним з`ясуванням судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи, що призвело до неправильного вирішення спору по суті. Скаржник стверджує, що ним не допущено протиправної бездіяльності по розгляду порушеного у заяві від 04.09.2017 питання, оскільки суб`єктом владних повноважень вчинялися дії по погодженню з Мінприроди можливості продовження позивачу строку дії дозволу. Також скаржник вказує на те, що Законом №2806-IV не визначено процедуру застосування принципу мовчазної згоди.
Ухвалою Верховного Суду від 20.07.2018 відкрито касаційне провадження у справі.
В порядку статті 31 КАС України, пункту 15 Перехідних положень КАС України за результатами повторного автоматизованого розподілу від 19.07.2019 визначений новий склад суду.
Ухвалою Верховного Суду від 18.05.2020 справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до статті 345 КАС України.
На адресу суду касаційної інстанцій від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому останній з посиланням на законність та обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій просить суд залишити оскаржувані судові рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Верховний Суд переглянув оскаржувані судові рішення у межах доводів касаційної скарги, з урахуванням вимог статті 341 КАС України (у редакції Закону №2147-VIII) з`ясував повноту фактичних обставин справи, встановлених судами, перевірив правильність застосування норм матеріального і процесуального права та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що основними видами діяльності позивача за КВЕД є: 23.32 виробництво цегли, черепиці та інших будівельних виробів із випаленої глини; 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 08.11 добування декоративного та будівельного каменю, вапняку, гіпсу, крейди та глинистого сланцю; 08.12 добування піску, гравію, глини і каоліну; 46.19 діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 56.30 обслуговування напоями; 36.00 забір, очищення та постачання води.
ПАТ «ТБК» здійснює господарську діяльність з видобування вапняків, придатних для випалювання на вапно, на підставі спеціального дозволу на користування надрами №3804 від 30.12.2005р. на Західно-Тягинському родовищі, виданого Держгеонадра зі строком дії до 30.12.2017.
З метою продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами №3804 від 30.12.2005 (Західно-Тягинське родовище, Білозерський район, Херсонська область) ПАТ «ТБК» звернулося до Держгеонадра із заявою №292/03-2 від 22.06.2017 (вх. №11322/02/12-17 від 27.06.2017), в якій просило продовжити строк дії дозволу на 20 років та внести зміни до спеціального дозволу на користування надрами. Разом із заявою на продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами позивачем було подано до Держгеонадра наступні документи: копію спеціального дозволу на користування надрами від 30.12.2005 № 3804; проект Угоди про умови користування надрами з метою видобування корисних копалин; додаток 1 (характеристика ділянки надр); додаток 2 програма робіт з видобування корисних копалин; пояснювальна записка з характеристикою об`єкта, стану його геологічного вивчення, методу розробки, обґрунтування необхідності використання надр, із зазначенням потужності підприємства; копію протоколу УкрТКЗ від 30.03.1983 №4271; каталог географічних координат кутових точок ділянки надр із зазначенням її площі; оглядова карта масштабу 1:100000; ситуаційний план з нанесеними межами площі видобування та географічними координатами її кутових точок масштабу 1:25000; план підрахунку запасів корисної копалини на топографічній основі з нанесеними межами категорії запасів, межами земельного та гірничого відводів, контуром ліцензійної площі з географічними координатами кутових очок ділянки надр, а також з лініями геологічних розрізів; характерні геологічні розрізи з межами категорій запасів та умовними позначками; позитивний висновок про проведення державної експертизи звітів щодо результатів геологічного вивчення надр від 15.06.2017 № 4-rе/2017; інформацію про виконання особливих умов дозволу; пояснювальна записка щодо обґрунтування внесення змін; копію протоколу ДКЗ України від 11.05.2017 № 3926; план підрахунку запасів корисної копалини; копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ПАТ «Таврійська будівельна компанія»; копію свідоцтва № НОМЕР_1 про реєстрацію платника податку на додану вартість; копію наказу про вступ на посаду виконуючого обов`язки генерального директора ПАТ «ТБК».
Листом від 09.08.2017 №17107/03/12-17 Держгеонадра повідомила позивача про відсутність підстав для внесення змін та продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами від 30.12.2005 №3804, оскільки наказом Мінприроди від 24.07.2017 №283 відмовлено ПАТ «ТБК» у погодженні надання надр у користування.
Позивач повторно звернувся до Держгеонадра із заявою від 04.09.2017 № 424/03-2 (вх. №15011/02/12-17 від 06.09.2017), у якій просив продовжити строк дії відповідного спеціального дозволу та внести зміни до спеціального дозволу на користування надрами. До заяви позивачем було додано повний пакет документів.
Станом на момент звернення з цим позовом до суду рішення за результатами розгляду порушеного у заяві від 04.09.2017 питання від Держгеонадра на адресу позивача не надходило.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Верховний Суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Регулювання гірничих відносин з метою забезпечення раціонального, комплексного використання надр для задоволення потреб у мінеральній сировині та інших потреб суспільного виробництва, охорони надр, гарантування при користуванні надрами безпеки людей, майна та навколишнього природного середовища, а також охорона прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій та громадян є завданням Кодексу України про надра. Так, статтею 19 Кодексу України про надра визначено, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.
Пунктом 1 Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого Указом Президента України №391/2011 від 06.04.2011 (далі - Положення), встановлено, що Держгеонадра України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.
Згідно з підпунктом 14 пункту 4 зазначеного Положення, Держгеонадра України відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює переоформлення спеціальних дозволів на користування надрами, внесення до них змін та видачу дублікатів, продовжує термін дії спеціальних дозволів на користування надрами.
Таким чином, Держгеонадра відповідно до покладених на неї завдань уповноважена, зокрема, продовжувати термін дії спеціальних дозволів на користування надрами та вносити до них зміни.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 24 Кодексу України про надра користувачі надр мають право на першочергове продовження строку тимчасового користування надрами.
Відповідно до частини восьмої статті 16 Кодексу України про надра переоформлення спеціальних дозволів на користування надрами, внесення до них змін, видача дублікатів, продовження терміну дії спеціальних дозволів на користування надрами, зупинення їх дії або анулювання, поновлення їх дії у разі зупинення здійснюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр у встановленому законодавством порядку.
Відносини щодо надання спеціальних дозволів на користування надрами (далі - дозволи) у межах території України, а також процедура продовження строку дії дозволів визначається Порядком надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №615 (далі - Порядок; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). 
Абзацом 1 пункту 14 Порядку №615 передбачено, що у разі виникнення потреби у закінченні геологічного вивчення, геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки, та затвердження запасів родовища корисних копалин, продовженні видобування корисних копалин строк дії дозволу продовжується за наявності інформації про відсутність порушень надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр, за результатами здійснення останнього заходу державного нагляду (контролю). 
Відповідно до абзацу 5 цього пункту для продовження строку дії дозволу на видобування корисних копалин надрокористувач подає органу з питань надання дозволу заяву на видобування корисних копалин не пізніше ніж за шість місяців, на геологічне вивчення надр та геологічне вивчення, в тому числі дослідно-промислову розробку, - за три місяці до закінчення строку його дії. У заяві зазначається причина продовження строку дії дозволу. Надрокористувач, що не подав заяву в установлений строк, втрачає право на продовження строку дії дозволу. 
Для продовження строку дії дозволу надрокористувач подає ті ж документи, що і для отримання дозволу без проведення аукціону (абзац 6 пункту 14 Порядку № 615).
Відповідно до абзацу 12 пункту 8 Порядку № 615 для отримання дозволу без проведення аукціону заявник подає органові з питань надання дозволу заяву разом з документами, зазначеними у додатку 1. Разом із заявою подаються дві копії заяви та доданих до неї документів. У заяві зазначаються назва і місцезнаходження ділянки надр, вид корисних копалин, відомості про заявника (найменування, місцезнаходження, код згідно з ЄДРПОУ юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи - підприємця чи серія та номер паспорта такої особи (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган ДФС і мають відмітку у паспорті), інформація для здійснення зв`язку із заявником (номер телефону, адреса електронної пошти), а також підстава для надання дозволу згідно з пунктом 8 цього Порядку. 
Згідно з Переліком документів, що подаються разом із заявою про надання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону (Додаток №1 до Порядку № 615) для отримання спеціального дозволу на видобування корисних копалин (а, отже, й для продовження строку дії такого дозволу), необхідно подати такі документи:
- копію паспорта та реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи - підприємця (фізичні особи, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті, замість зазначеного реєстраційного номера подають копію паспорта із серією, номером та відміткою);
- пояснювальну записку з характеристикою об`єкта, стану його геологічного вивчення, методу розробки, обґрунтуванням необхідності використання надр, із зазначенням потужності підприємства;
- результати хімічного та бактеріологічного аналізу води строком давності не більш як шість місяців (для родовищ підземних вод);
- копії протоколів, завірені заявником, Державної комісії по запасах (Української територіальної комісії по запасах корисних копалин, центральної комісії по запасах корисних копалин, науково-технічних/технічних рад) про затвердження (апробацію) запасів у повному обсязі;
- каталог географічних координат кутових точок ділянки надр (похибка - менш як 1 секунда) із зазначенням її площі, а для видобування підземних вод - каталог географічних координат водозабірних споруд;
- оглядову карту (масштаб не менш як 1:200000);
- ситуаційний план з нанесеними межами площі видобування та географічними координатами її кутових точок (похибка - менш як 1 секунда) у масштабі, який дає змогу перевірити правильність визначення координат, а для підземних вод - ситуаційний план з нанесеними водозабірними спорудами та їх географічними координатами; 
- план підрахунку запасів корисної копалини на топографічній основі з нанесеними межами категорії запасів, межами земельного та гірничого відводів (за наявності), контуром ліцензійної площі з географічними координатами кутових точок ділянки надр (похибка - менш як 1 секунда), а також з лініями геологічних розрізів;
- гідрогеологічну карту (для родовищ підземних вод);
- структурну карту (для родовищ нафти і газу);
- характерні геологічні розрізи з межами категорій запасів та умовними позначками.
До перелічених документів додаються:
- для підприємств, які розпочинають розробку родовища, - програма робіт із введення родовища в експлуатацію із зазначенням окремих етапів та строку їх проведення, джерел фінансування до досягнення підприємством проектної потужності
- у разі продовження строку дії дозволу - позитивний висновок про проведення державної експертизи звітів щодо результатів геологічного вивчення надр, а також інших геологічних матеріалів.
Відповідно до абзацу 14 пункту 14 Порядку №615 строк продовження дії дозволу не може перевищувати строки, передбачені пунктом 7 цього Порядку. Рішення про продовження строку дії дозволу приймається органом з питань надання дозволу протягом 45 днів після надходження документів у повному обсязі. 
Пунктом 7 Порядку №615 унормовані строки, на які надаються дозволи, зокрема, дозвіл на видобування корисних копалин надається не більш як на 20 років.
Про надання, продовження строку дії, зупинення, поновлення, переоформлення, видачу дубліката, анулювання дозволу та внесення змін до нього Держгеонадра видає наказ, який розміщується протягом п`яти днів на офіційному веб-сайті Держгеонадр (пункт 25 Порядку № 615).
Системний аналіз зазначених норм права свідчить, що користувачі надр мають право на першочергове продовження строку тимчасового користування надрами. Для реалізації права на продовження строку тимчасового користування надрами надрокористувач не пізніше ніж за шість місяців до закінчення строку дії спеціального дозволу має подати до Держгеонадра заяву з документами, зазначеними у додатку 1. Орган з питань надання дозволу вирішує питання продовження строку дії дозвільних документів протягом 45 днів після надходження документів у повному обсязі. Рішення Держгеонадра за результатами розгляду питання продовження строку дії дозволу оформлюється у формі наказу.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач у строки встановлені пунктом 14 Порядку №615 звернувся до Держгеонадра із заявою про продовження строку дії спеціального дозволу та внесення до нього змін, проте у задоволенні заяви позивача було відмовлено з підстав, непогодження Мінприроди ТОВ «ТБК» надання надр у користування. 
Вдруге позивач з аналогічного питання звернувся до Держгеонадра - 04.09.2017 (вх. №15011/02/12-17 від 06.09.2017). До заяви надрокористувачем було подано перелік документів, визначених у додатку 1 до Порядку №615. Зауваження щодо некомплектності поданих на розгляд документів у Держгеонадра відсутні.
Таким чином, орган з питань надання дозволу мав протягом 45 днів після надходження документів у повному обсязі вирішити питання щодо продовження строку дії спеціального дозволу та внесення до нього змін шляхом прийняття рішення у формі наказу.
Колегія суддів враховує, що згідно із змінами, внесеними до Порядку №615 постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо відповідності основним вимогам до дозвільної системи у сфері господарської діяльності» від 16.12.2015 №1173, дії щодо погодження видачі дозволу вчиняються без залучення особи, що звернулася за одержанням дозволу, в межах строку, встановленого для видачі дозволу (абз.7 пункту 9 Порядку №615), тому обов`язок на отримання погодження Мінприроди України покладається на відповідача.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом від 29.11.2017 №491 Мінприроди погоджено ПАТ «ТБК» продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами, проте відповідач станом на момент звернення з цим позовом до суду (грудень 2017 року), як і станом на момент розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій жодного рішення не прийняв, чим допустив протиправну бездіяльність.  
Колегія суддів зазначає, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
За наведених правових норм та встановлених у справі обставин, колегія суддів погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про допущення у спірних правовідносинах протиправної бездіяльності з боку суб`єкта владних повноважень. 
Щодо застосування до спірних правовідносин принципу мовчазної згоди, то слід виходити з такого.
Згідно з пунктом 133 Додатку до Закону України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності" від 19.05.2011 №3392-VI в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, документом дозвільного характеру є спеціальні дозволи на користування надрами у межах конкретних ділянок.
Отже, отримання дозволу на продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами є дозвільною процедурою у розумінні статті 1 Закону №2806-IV.
Відповідно до абзацу 4 частини першої статті 4-1 Закону №2806-IV строк видачі документів дозвільного характеру становить десять робочих днів, якщо інше не встановлено законом. Документи дозвільного характеру видаються безоплатно, на необмежений строк, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини шостої наведеної статті, у разі якщо у встановлений законом строк суб`єкту господарювання не видано документ дозвільного характеру або не прийнято рішення про відмову у його видачі, через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб`єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Відмітка в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про дату прийняття заяви є підтвердженням подання заяви та документів державному адміністратору або дозвільному органу.
Днем видачі документа дозвільного характеру вважається останній день строку розгляду заяви дозвільним органом, передбаченого законом. 
Згідно із абзацом 10 частини першої статті 1 Закону №2806-IV принцип мовчазної згоди - принцип, згідно з яким суб`єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.
Зміст наведених норм свідчить, що у випадку невиконання дозвільним органом свого юридичного обов`язку (в установлений Законом строк видати документ дозвільного характеру або направити повідомлення про відмову у його видачі), тобто через свою бездіяльність, суб`єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови подання ним заяви і документів до органу, який видає дозвіл, у повному обсязі та в установленому законом порядку.
Обставини справи свідчать про наявність усіх визначених законом умов для застосування принципу мовчазної згоди. Отже, позивач набув право на подальше користування надрами з метою видобування вапняків Західно-Тягинського родовища.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах   (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року   №3-рп/2003).
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що   для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується    (див. рішення від 06.09.2005 р. у справі   «Гурепка проти України»   (Gurepka v. Ukraine), заява №61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце    (див. рішення від 26.10.2000 р. у справі   «Кудла проти Польщі»   (Kudla v. Poland), заява №30210/96, п. 158) (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі   «Гарнага проти України»   (Garnaga v. Ukraine), заява №20390/07).
Обраний у даному випадку судами попередніх інстанцій спосіб захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання відповідача розглянути заяву ПАТ «ТБК» від 04.09.2017 №424/03-2, з прийняттям за наслідками її розгляду відповідного рішення відповідає вимогам справедливості й забезпечить ефективне поновлення позивача в правах.
Доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судами першої та апеляційної інстанцій. Касаційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в запереченнях на позов та апеляційній скарзі з урахуванням яких судами вже надана оцінка встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права касаційна скарга відповідача не містить. 
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України» та «Рябих проти Російської Федерації», у справі   «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
За правилами частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, а тому підстави для їх скасування - відсутні.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Державної служби геології та надр України залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 09.02.2018 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018 у справі №821/1910/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду:                                                      С. М. Чиркін
                                                                                     С. Г. Стеценко       
                                                                                                В. М. Шарапа