ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" березня 2020 р.           Справа№ 925/688/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Алданової  С.О.
суддів:            Мартюк  А.І. 
          Зубець  Л.П. 
 
при секретарі судового засідання Позюбан А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" на рішення Господарського суду Черкаської області від 26.11.2019

у справі   № 925/688/19 (суддя Васянович А.В.)
за позовом   Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго"
до 1. Черкаської міської ради
    2. Черкаської обласної ради
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Комунального некомерційного закладу "Черкаський обласний госпіталь ветеранів війни Черкаської обласної ради"
про визнання права власності
за участю представників учасників справи:
від позивача -  не з`явився  
від відповідачів 1,2  - не з`явились
від третьої особи - не з`явився  
ВСТАНОВИВ:
Публічне акціонерне товариство "Черкасиобленерго" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Черкаської міської ради про визнання за набувальною давністю права власності за публічним акціонерним товариствам "Черкасиобленерго" на будівлю закритої трансформаторної підстанції ЗТП-481, яка знаходиться за адресою: вул. Дахнівська Січ, 1, м. Черкаси, Черкаської області. 
Ухвалою господарського суду Черкаської області від 27.08.2019 року заяву про уточнення позовних вимог прийнято до розгляду. Залучено до участі у справі співвідповідачем Черкаську обласну раду. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача комунальний некомерційний заклад "Черкаський обласний госпіталь ветеранів війни Черкаської обласної ради". 
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 26.11.2019 у справі № 925/688/19 в позові ПАТ "Черкасиобленерго" до Черкаської міської ради, Черкаської обласної ради про визнання права власності - відмовлено повністю.
Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, встановивши відсутність доказів введення спірного об`єкту трансформаторної підстанції в експлуатацію, з посиланням на приписи ст. ст. 316, 344 ЦК України, ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ПАТ "Черкасиобленерго" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 26.11.2019 у справі № 925/688/19 та прийняти нове, яким позовні вимоги ПАТ "Черкасиобленерго" задовольнити повністю.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято на підставі неповного та невірного з`ясування обставин, що мають значення для справи з порушенням норм матеріального і процесуального права.
Апелянт зазначає, що судом не було прийнято до уваги той факт, що починаючи з 1981 року позивач добросовісно заволодів закритою трансформаторною підстанцією ЗТП-481 та відкрито, безперервно володіє нею до цього часу, несе витрати з утримання належного стану та експлуатації вказаного майна. Також апелянт стверджує, що цивільне законодавство не ставить до обов`язкових передумов для набуття права власності за набувальною давністю ту обставину, що майно повинно бути прийнято в експлуатацію. Судом першої інстанції, за доводами апелянта, помилково було застосовано до спірних правовідносин положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». 
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2019, справа № 925/688/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), судді Мартюк А.І., Зубець Л.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Черкасиобленерго" на рішення Господарського суду Черкаської області від 26.11.2019 у справі № 925/688/19; запропоновано учасникам справи подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу, заяви, клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.
В межах встановлених судом процесуальних строків, від Черкаської обласної ради надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона просить рішення Господарського суду Черкаської області від 26.11.2019 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Заперечуючи проти доводів апелянта, відповідач-2 зазначає, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими. Зокрема, відповідач зазначає, що за змістом приписів ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності виникає з моменту прийняття нерухомого майна в експлуатацію, що позивачем не доведено.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2020 розгляд справи призначено на 11.02.2020.
03.02.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2020 розгляд справи відкладено на 10.03.2020. Про час та місце наступного судового засідання представники позивача та відповідача-1 повідомлені під розписку. 
01.03.2020 від Черкаської міської ради надійшли письмові пояснення у справі, в яких сторона просить розглядати справу без участі представника відповідача-1.
Представники сторін та третьої особи в судове засідання 10.03.2020 не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, про що свідчать долучені до матеріалів справи повідомлялись про вручення поштових відправлень, згідно яких відповідачем-2 та третьою особою 14.02.2020 отримано поштову кореспонденцію суду. Інші учасники справи повідомлені під розписку в попередньому судовому засіданні.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України  суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Згідно з п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення, зокрема, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.
Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на рішення суду, враховуючи те, що явка представників сторін та третьої особи судом обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасників справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін та третьої особи, які належним чином повідомлялись про судовий розгляд справи апеляційним господарським судом.
Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження. 
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом, в м. Черкаси по вул. Дахнівська Січ, 1 (територія Комунального некомерційного закладу "Черкаський обласний госпіталь ветеранів війни Черкаської обласної ради", що сторонами не заперечується) розташована закрита трансформаторна підстанція 481 (далі - ТП-481).
ПАТ "Черкасиобленерго", обґрунтовуючи звернення з даним позовом, посилалось на те, що починаючи з 1981 року та станом на сьогоднішній день товариство відкрито та безперервно володіє ТП-481. 
Відповідно до паспорту ТП-481 розробленого 09 жовтня 2003 року, закриту трансформаторну підстанцію споруджено в 1981 році, в будівлі ТП в   1981 році встановлено 2 трансформатора (1   трансформатор   1979 року виготовлення інвентарний №53670, 2 трансформатор 1980 року виготовлення інвентарний №53669).
Вказана ТП, за доводами позивача, ремонтується та обслуговується коштами позивача, оскільки задіяна у схемі електропостачання великого числа споживачів, серед яких комунальний некомерційний заклад "Черкаський обласний госпіталь ветеранів війни Черкаської обласної ради" (договір №227 від 18 лютого 2013 року, який знаходиться за адресою м. Черкаси, вул. Дахнівська Січ, 1, комунальне підприємство "Черкасиводоканал" Черкаської міської ради (договір №18 від 30 вересня 2011 року) за адресою м. Черкаси, вул. Дахнівська Січ, 1а, комунальне підприємство теплових мереж "Черкаситеплокомуенерго" (договір №69 від 29 лютого 2012 року) за адресою м. Черкаси, вул. Дахнівська Січ,1, ПАТ "Черкасигаз" за адресою м. Черкаси, вул. Дахнівська Січ та мешканці будинків, що знаходяться поруч.
Дані щодо проведених ремонтів ТП-481 містяться в паспорті ТП, зокрема, 18 серпня 2004 року було проведено поточний ремонт, 24 лютого 2005 здійснено монтаж обліку, 16 серпня 2006 року, 07 жовтня 2009 року та 10 серпня 2012 року проведено ревізії обладнання, 21 лютого 2014 року здійснено монтаж та проведено ревізію, 15 жовтня 2014 року проведено ревізію, 06 вересня 2016   року здійснено монтажні роботи, 18 серпня 2017 року, 02 червня 2018 року та 13 серпня 2018 року проведено ревізії обладнання на ТП-481.
Крім того, позивач зазначав, що працівниками публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" неодноразово проводиться іспит устаткування підвищеною напругою та змінюванням опору контуром заземлення, що підтверджується даними пункту 2 розділу II Паспорту ТП-481, зокрема в 2008 році проведено заміри опору контуру заземлення, в 2009 році проведено випробування обладнання, перевірено стан заземлення та з`єднання, заміряно опір контуру заземлення, в 2014 році проведено випробування обладнання, перевірено стан заземлення та з`єднання, заміряно опір контуру заземлення.
Позивач вказував, що ПАТ "Черкасиобленерго" яке є єдиним підприємством на території Черкаської області, що здійснює розподіл електричної енергії, більше 10 років відкрито, безперервно володіє ТП-481 до цього часу, проводить її ремонт, обслуговування та утримання в належному стані для безперебійного забезпечення споживачів електроенергією. Обладнання розміщене у будівлі ЗТП-481 є власністю позивача, а самою будівлею в якій розміщено обладнання позивач володіє відкрито з 1981 року.
В листі від 05.04.2019 року №7242-01-18 Черкаська міська рада зазначила, що на балансі територіальної громади м. Черкаси, Черкаської міської ради, департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради ЗТП-481 не перебуває.
Згідно листа від 31.05.2018 №132/01-16 КЗ "Черкаський обласний госпіталь ветеранів війни" Черкаської обласної ради будівельна частина ТП-481, що заходиться на території госпіталю, на балансі останнього не перебуває.
Предметом спору у даній справі є вимога позивача про визнання за ним, на підставі приписів ст. 344 ЦК України,  права власності за набувальною давністю на будівлю закритої трансформаторної підстанції ТП-481, що розташована за адресою: вул. Дахнівська Січ, 1, м. Черкаси, Черкаської області.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права способам, що встановлено чинним законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Позивачем обрано такий спосіб судового захисту як визнання права власності за набувальною давністю на будівлю закритої трансформаторної підстанції  481, що розташована на території Комунального некомерційного закладу "Черкаський обласний госпіталь ветеранів війни Черкаської обласної ради" за адресою: вул. Дахнівська Січ, 1, м. Черкаси, Черкаської області.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Правовий інститут набувальної давності, як підставно зауважено місцевим господарським судом, опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).
Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК України є, зокрема, фізичні особи та юридичні особи. Однак, не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.
Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Тому встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна.
При цьому, у випадку якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може застосувати унормований ст. 344 ЦК України спосіб набуття права власності, оскільки відсутня безумовна умова - добросовісність заволодіння майном.
Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився би із ним власник.
Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, який різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), що перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк становить десять років.
Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх наведених умов у сукупності.
Зазначене узгоджується з позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 у справі № 910/17274/17.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач обґрунтовуючи добросовісне володіння ТП-481 посилався на те, що починаючи з 1981 року добросовісно заволодів цим майном, однак, жодних доказів в підтвердження зазначених обставин до матеріалів справи не надав. Також позивачем не наведено жодних доводів та не надано відповідних доказів на обґрунтування обставин за яких підстав ПАТ "Черкасиобленерго"  отримало спірне майно та за наявності яких умов розпочало відкрите володіння ним починаючи з 1981 року. При цьому, згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб датою державної реєстрації вказаної юридичної особи є 24.03.1999 рік (дата запису 02.02.2005).
Разом з цим, в матеріалах справи міститься паспорт трансформаторної підстанції №481, в якому в розділі технічні дані ТП зазначено рік спорудження - 1981; дата введення в експлуатацію - відсутні будь-які відомості. Вказаний паспорт розроблений ВАТ «Черкасиобленерго» 09 жовтня 2003 року. Проте, на підставі яких документів товариством було внесено відповідні відомості до паспорту трансформаторної підстанції матеріали справи не містять, як не містять і будь-якої інформації стосовно особи (осіб), яка здійснила будівництво цієї ТП.
Обґрунтувань підстав набуття майна позивачем в 2003 році та, відповідно, необізнаність останнього про незаконність володіння ним відповідною будівлею трансформаторної підстанції в позовній заяві та апеляційній скарзі ПАТ "Черкасиобленерго" не наведено. 
Згідно відомостей паспорта трансформаторної підстанції №481 у вказаній будівлі ТП знаходиться обладнання - два трансформатори (1 трансформатор 1979 року випуску інв.№ 53670; 2 трансформатор 1980 року випуску інв.№ 53669), які за доводами скаржника є власністю ПАТ "Черкасиобленерго". Однак, позивачем до матеріалів справи не було долучено належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин, а саме перебування на балансі позивача вказаного обладнання.
У відповідності до розділу ІІ «Експлуатаційні дані» паспорта трансформаторної підстанції №481 позивачем проводилось технічно-ремонтне обслуговування обладнання що знаходиться у вказаній будівлі. При цьому, експлуатація обладнання, яке розміщено в трансформаторній підстанції, на переконання судової колегії, не може підтверджувати добросовісність заволодіння позивачем спірною будівлею в 1981 році (як зазначає сам позивач).
Будь-яких доказів, таких як акти приймання-передачі виконаних робіт, щодо проведення позивачем ремонту саме споруди трансформаторної підстанції не надано, а тому аргументи апелянта щодо проведення ремонту, обслуговування та утримання в належному стані даної підстанції відхиляються судом за їх недоведеністю. 
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. ч. 1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст. 74 ГПК України.
Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.
Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
При набувальній давності тягар доказування добросовісності лягає на зацікавлену сторону - на позивача.
Таким чином, беручи до уваги вищевстановлені обставини та наведені у даній постанові норми матеріального права, апеляційна інстанція, надаючи правову кваліфікацію доказам, які представлені сторонами з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, дійшла висновку, що правові підстави для визнання за позивачем права власності на спірне майно за набувальною давністю відсутні, оскільки позивачем не надано жодних ґрунтовних пояснень з документальним підтвердженням щодо обставин заволодіння спірною ТП-481 починаючи з 1981 року та, відповідно, недоведено що при заволодінні спірним майном він не знав і не міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності. Наведене свідчить про недоведеність факту добросовісності заволодіння позивачем чужим майном, як необхідної передумови для визнання за ПАТ "Черкасиобленерго" права власності за набувальною давністю в порядку ст. 344 ЦК України.
Колегія суддів, серед іншого, вважає за необхідне зауважити, що ТП-481 розташована за адресою: вул. Дахнівська Січ, 1 , м . Черкаси, Черкаської області - на території Комунального некомерційного закладу "Черкаський обласний госпіталь ветеранів війни Черкаської обласної ради" (третя особа у даній справі).
Згідно інформаційної довідки Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а.с. 64-65) земельна ділянка за адресою: вул. Дахнівська Січ, 1, м. Черкаси відноситься до власності територіальної громади сіл, селищ, міст Черкаської області в особі Черкаської обласної ради, якою її було передано в постійне користування третій особі. Тобто законним користувачем земельної ділянки, на якій, зокрема, розміщена і ТП-481 є Комунальний некомерційний заклад "Черкаський обласний госпіталь ветеранів війни Черкаської обласної ради". Вказана земля за цільовим використанням віднесена до земель, призначених для будівництва та обслуговування будівель закладів охорони здоров`я та соціальної допомоги. Доказів того, що земельна ділянка під будівлею трансформаторної підстанції була виділена саме для її будівництва матеріали справи не містять. 
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем належними засобами доказування в порядку ст. 74 ГПК України не доведено наявності усіх умов, передбачених ст. 344 ЦК України (на яку позивач посилався у своїй позовній заяві), необхідних для набуття права власності за давністю володіння. Відтак, підстави для задоволення позову у даній справі відсутні. 
При цьому, місцевий господарський суд, вирішуючи спір у даній справі, обмежився лише встановленням факту відсутності відомостей введення спірного об`єкта в експлуатацію, що в силу ст. 344 ЦК України не є визначальною умовою для відмови у задоволенні позову про визнання права власності за набувальною давністю. 
Відповідно до ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення.
За змістом ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина 4 статті 277 ГПК України).
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" на рішення Господарського суду Черкаської області від 26.11.2019 підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - зміні.
Судові витрати, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (позивача у даній справі).
Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281-284  Господарського процесуального кодексу України, Північний   апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:
1.          Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" у справі №925/688/19 залишити без задоволення.
2.          Рішення Господарського суду Черкаської області від 26.11.2019 у справі №925/688/19 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови. 
3.          В іншій частині рішення Господарського суду Черкаської області від 26.11.2019 у справі №925/688/19.
4.          Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Публічне акціонерне товариство "Черкасиобленерго".
5.          Справу №925/688/19 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            С.О. Алданова 

Судді                                                                                А.І.  Мартюк

                                                                                Л.П.  Зубець

Повний текст складено 17.03.2020