КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
  
Апеляційне провадження                                                                                                                                                                  
№ 22-ц/824/5538/2020                                                                     
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
26 травня 2020 року                                                                       місто Київ
                                                                                               справа № 759/1824/20                              
  
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   головуючого судді: Борисової О.В.
                     суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.
                   за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.
 
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 03 лютого 2020 року про відмову у відкритті провадження, постановлену під головуванням судді Величко Т.О., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державне підприємство «АНТОНОВ» про встановлення факту, що має юридичне значення,-
     
                                              В С Т А Н О В И В:
 
У січні 2020 року заявник звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просив встановити юридичний факт використання ДП «АНТОНОВ» винаходу «ІНФОРМАЦІЯ_1 » по патенту України № НОМЕР_1 в системі порівняння режимів двигунів літака АН -74.
В мотивування вимог посилався на те, що він має права, інтереси та зацікавлений в створенні умов для здійснення ним особистих немайнових чи майнових прав, що ґрунтуються на немайнових відносинах, пов`язаних з майновими правами і обов`язками власника патенту України № НОМЕР_1 , виданого 25 грудня 1997 року на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» з пріоритетом від 09 листопада 1989 року, що виникли у зв`язку зі створенням та використанням даного винаходу. 
Вказував, що власником патенту № НОМЕР_1 є ДП «АНТОНОВ», дія патенту № НОМЕР_1 підтримувалась його власником, однак припинена з 09 листопада 2008 року. 
Зазначав, що факт використання винаходу ДП «АНТОНОВ» підтверджувати не бажає.
Посилався на те, що відсутність підтвердження факту використання винаходу не дозволяє йому в повній мірі реалізувати своє право врахувати відповідну складову винагороди при укладенні «Договору між роботодавцем і творцем про винагороду», зразок якого передбачений наказом від 28 грудня 2004 року №986 Міносвіти «Про затвердження зразків документів».
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 03 лютого 2020 року відмовлено у відкриті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.
 Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції заявник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив скасувати вказану ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що між ним та заінтересованою особою існують правовідносини автора винаходу з власником патенту на цей винахід, який отриманий власником та використовується на законних підставах. 
Вказував, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в заяві не йдеться про порушення чиїх-то прав, а є прохання встановити факт використання винаходу та надано докази того, що власник уникає встановленню цього факту, а від цього факту залежить виникнення особистих чи майнових прав автора.
Зазначав, що суд першої інстанції в ухвалі не вказав, в чому він вбачає спір про право та яке саме право він мав на увазі при відмові у відкритті провадження.
17 березня 2020 року на адресу Київського апеляційного суду від ДП «АНТОНОВ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останнє просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
У судовому засіданні апеляційного суду заявник апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з вищевказаних підстав.
Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена.
Колегія суддів вважає заможливе розглядатисправи уїї відсутності на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення заявника, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у відкритті провадження за даною заявою, суд першої інстанції виходив з того, що з заяви вбачається спір про право.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного. 
Так, відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.
Стаття 55 Конституції України закріплює право кожної особи на судовий захист. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді.
Згідно з ст.4 ЦПК України  кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод  та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Частиною 1 ст.315 ЦПК України передбачено  перелік категорій справ, які розглядає суд про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з ч.2 вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені  також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.
Згідно з ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Нормами ст.35 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» визначено, що захист прав на винахід (корисну модель) здійснюється у судовому та іншому встановленому законом порядку.
Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у зв`язку з застосуванням цього Закону.
Суди відповідно до їх компетенції розв`язують, зокрема, спори про встановлення факту використання винаходу (корисної моделі).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 просив встановити юридичний факт використання ДП «АНТОНОВ» винаходу «ІНФОРМАЦІЯ_1 » по патенту України № НОМЕР_1 в системі порівняння режимів двигунів літака АН -74.
Обгрунтовуючи заявлені вимоги, заявник посилався на те, що відсутність підтвердження факту використання винаходу не дозволяє йому в повній мірі реалізувати своє право врахувати відповідну складову винагороди при укладенні договору між роботодавцем і творцем про винагороду, зразок якого передбачений наказом від 28 грудня 2004 року №986 Міносвіти «Про затвердження зразків документів».
На думку заявника, причиною відмови підтвердити факт використання винаходу є небажання ДП «АНТОНОВ» виконувати вимоги законодавства України, що регулюють винахідницьку діяльність, що призводить до порушення прав винахідників на ДП «АНТОНОВ».
З матеріалів справи вбачається, що заявник звертався до ДП «АНТОНОВ» із заявами про підтвердження факту використання винаходу по патенту України № НОМЕР_1 , однак ДП «АНТОНОВ» листом від 05 березня 2018 року №556/2442-18 надав відповідь ОСОБА_1 про те, що Закон СРСР «Про винаходи» від 31 травня 1991 року, Указ Президента України від 18 вересня 1992 року №479/92 «Про Тимчасове положення про правову охорону об`єктів промислової власності та раціоналізаторських пропозицій в Україні» та Закон України від 15 грудня 1993 року №3687-ХІІ «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», чинні і зараз, жодним чином не пов`язують укладення договору з авторами винаходу з фактом його використання чи не використання і наданням авторам будь-якої технічної документації.
Отже, застосування права використання винаходу є взаємопов`язаною дією по використанню цього винаходу, а відтак заявлена заявником вимога про встановлення факту використання  винаходу, яка не визнається ДП «АНТОНОВ» вказує про наявність між ОСОБА_1 та ДП «АНТОНОВ» спору про право.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у відкритті провадження  у  даній справі на підставі ч.4 ст.315 ЦПК України, оскільки з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а тому дане питання підлягає розгляду в порядку позовного провадження.
Доводи апеляційної скарги про те,  що  висновки суду першої інстанції не відповідають  обставинам справи колегія суддів вважає  безпідставними, оскільки суд дійшов вірного висновку про наявність між сторонами спору про право.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 03 лютого 2020 року - залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 29 травня 2020 року.
 
Головуючий:
 
Судді: